LI 

sig uden Tvivl herpaa. Paa en under Kong Christopher af Bayern i Ribe 
1443 afsagt Landstingsdom grunder sig den danske Landmands Forpligtelse 
at betale fuld Tiende, istedet for at han för, efter gammel Vedtægt, ikkun 
svarede en Femtendedeel. Til Landstingene henvendte sig ogsaa Kongerne, 
for i tvivlsomme Tilfælde at vorde underrettede om den gieldende Retssæd- 
vane. Den herpaa afgivne Betænkning, der pleiede at grunde sig paa et 
Tingsvidne af Jurisdictionens anseelige Mænd, kaldtes ogsaa en Lands- 
tingsdom. Ensaadan er den mærkelige af 1428, fra Siellandsfars Lands- 
_ ting, om Straf for dem, der sidde hiemme, naar Vidiebrand, i Anledning 
af fiendtlig Overfald, gaaer, hvilken Christian den anden 1517 lod læse 
ved Tingstæderne i Anledning af den forestaaende Krig med Sverrig. Ad- 
skillige af de gamle Domme ere Kilder til Bestemmelser i Kong Christian 
den femtes danske Lov. : 
Forfatteren har saaledes giennemgaaet alle Bestanddelene af den 
gamle danske private Ret, og viist at den for det meste heelt igiennem 
grunder sig paa Folkets Selvlovgivning, der udtalte. sig i Retsmaximer, 
Vedtægter, Foreninger, Domme, m. m., som senere tildeels bleve samlede 
i saakaldte Lovböger, rigtigere Retsbåger. Forf. forbeholder sig, ved en 
anden Leilighed at fåre et lignende Beviis med Hensyn til den gamle dan- 
ske offentlige Ret. Han slutter med den Betragtning, at den danske Lov- 
bog, som bygget paa de ældre Forskrifter, indeholder forholdsviis ikkun 
faae nye Bestemmelser, saa at vi endnu stedse nyde Frugterne af Forfæ- 
drenes Erfaring og Viisdom. Vort Folk har da den sieldne Lykke, at de 
gjeldende Retsforskrifter i en naturlig Fålge ere fremkomne af de aller- 
ældste, der tabe sig i et os uigiennemtrengeligt Mérke. Vore Love in- 
deholde derfor ikke, som saa mange andre' Landes, en synderlig Blanding 
af Fremmet og Folkeegent, paa hvilket Kunsten spilder sin Kraft, naar 
den forsøger deri at finde Enhed og Harmonie. Ligesom vore Love skylde 
Folkets Selvegenhed deres Tilverelse, saa have de og paa den”anden Side, 
næst efter Sproget, været det kraftigste Middel til at vedligeholde den 
uforvansket, og Fölelsen af disse Loves inderlige Sammenhæng med Fol- 
kets Eiendommelighed har bevaret os for den Syge at giöre store Om- 
veltninger i Lovgivningen, og fört os til at lade os nöie med de spar- 
somme Forandringer, hvortil Retfærdighed eller Almeenvel syntes at op- 
fordre. 
(77) 
