LIIT 

Dudo Abed i St. Qvintin; Zelmold, Albert fra Stride 0. s. v. For at 
intet skulde mangle i hans Mindes Forherligelse, tillagde ZZeldmold og 
Albert ham endog den Ære, at have været en udmærket Lovgiver. For- 
fatteren viste at denne Ros ene og alene grunder sig paa et Sted hos Adam 
af Bremen, som disse to smaglüse og höist ukritiske Krönikeskrivere have 
misforstaact. 
Stedet, der saa vrangt fortolkedes,, er i Aams Kirkehistorie À 
oden Bog, hvor man vexelviis omtaler snart Kong Haralds og snart den 
Bremiske Erkebiskop Adaldags Bedrifter, beretter deres Dåd strax efter 
hinanden, og tilföier over hver af dem især en kort Lovtale. Efter en 
kritisk Dröftelse af det nævnte Sted, godtgiör Forfatteren at de omhand- 
lede Love ikke hidrörte fra Kongen men fra Erkebiskopen. 
Forfatteren viste derpaa hvorledes Stedets rigtige Udtydning var 
bleven ahnet af Conring, antaget af F. S. Hahn, og endeligen med til- 
strækkelige Grunde underståttet af S. 7. Friccius, (i Shleswig holsteini+ 
she Anzeigen. 175I N. 26 — 28 og i Dreyers vermischte Abhandlungen 
3ter Theil). : 
Friccius’s grundige Beviisförelse kunde dog ikke formaae Dansk 
Patriotisme til at give Slip paa et for en Dansk Konge saa hæderligt Ka- 
pitel i sin Lovhistorie, og Kofod Anker skrev en meget vidtlöftig Dedue- 
tion, for at hævde Harald den Lovgiverere, han igiennem saa mange 
Aarhundreder havde været i upåaanket Besiddelse af. Da Kofod Ancher 
imidlertid ikke, med al sim Lærdom og Skarpsindighed, var i Stand til at 
hæve alle critiske Vanskeligheder, sågde Suhm ved en ny Fortolknings- 
maade, at udbrede Lys over det omtvistede Sted. Denne Fortolkning er 
vel meget sindrig, og mödtes med almindelig Bifald af alle vore nyere 
Lovhistorikere, men Forfatteren söger af Stedets Sammenhæug med det 
övrige at vise, at den dog ikke holder Pröve. Forfatterens endelige Re- 
sultat er, at man er ligesaa ubefåiet til at kalde Harald Lovgiver paa 
Grund af det anfårte Sted hos Adam af Bremen, som til at kalde ham 
Keiser paa Grund af Jellingemonumentet. ' 
Ordbogscommissionen 
har i forrige Mödeaar revideret det sidste af det vidtlöftige Bogstav 
O, hvortil efter Ordbogens Plan ogsaa O hörer, Disse to Bogsta- 
/ 
« . 
