40 

have kunnet reise sig. Af saadanne findes vel og nogle paa 
A. subluiea, men meget færre. Under Straalerne langs med 
Aabningen sees paa begge Sider talrige smaa Pinde, omtrent i 
4 Rader paa hver Side, længere end Braadden, og i Straale- 
rifien sees endnu paa de törre Exemplarer Tegn til de sæd- 
vanlige Suerör (Tentacula). Den sædvanlige Verruca findes 
og paa dennes Skiverand i Straalehukken; den er liden, rund, 
buglet, guul og bölgefuret fra Midten. Farven er paa Skiven og 
Straalernes Ryg mörkröd, men Straaleenderne hyidgule, lige- 
saa alle Braadde, Gafler og Pinde; Straaleaabningen er rédguul, 
saa at hele Underfladen falder mere lys end Overfladen. Nogle 
Exemplarer har jeg imidlertid, som ligne de andre undtagen i 
Farven, som er enten eenfarvet hvidguul overalt eller bruun- 
laden med neppe mærkelige gule Straalespidser. Naar disse og 
skulle höre hid, kan Character specificus Mulleri. ikke blive 
ret gjeldende. 
Denne Söstjerne maa regnes blant de smaa, thi mit største 
Exemplar er fra den ene Straalespids over Skiven til den modsatte 
kun 43 "Tomme, ” deraf Skiven kun udgjôr $ Tomme. Straa- 
lerne ere vel ordentlig 5 i Tallet, dog besidder jeg eet Exem- 
plår, som er kun Ostraalet; men det sees kjendelig, at de 
öyrige ere afbrudte, da Stedet, hvorfra de skulde have ud- 
gaaet er lidet tilrundet; maaskee de derfor kun have havt 
4 Straaler i alt. Et andet Exemplar har kun cen lang 
traale og 4 meget smaae, disse have været afbrudte og ere 
mere eller mindre i Udvæxt. Hvilket stadfæster den Sætning, 
at Såestjernen, som flere Blöddyr, kunne afstumpes og igjen ud- 
VOXxe. 
