45 

Den har 5 temmelig lange, trinde, kun mod Enden saare lidt 
tilspidsede og i Spidsen næsten butte Straaler, der ved Skiven 
gaae tæt til hinanden, saa at de der gjöre et Huk, hvilket vel er 
Aarsagen, hvorfor Müller regner denne Söestjerne blant Stel- 
latas, skjönt pertusam blant radiatas formedelst sine Indskaar 
ved Skiven, der gjore denne kjendeligen adskilt fra Straalerne. 
Skiven er meget liden, men har en lige ophöiet Runding med 
Straalerne, da den derimod paa 4. periusa er fordybet; hele 
Overfladen, saavel paa Skiven som paa Straalerne, har temme- 
lig store 4kantede Huller, hvis ophævede Mellemrum ‘ere me- 
get smalle, og i hvert Hjörne opstaaer en kort Tup, som (i 
det mindste paa de döde Exp.) gjerne viser sig nedböiet, og 
da mindre modstaaer Fingerströget. Foruden denne sees kun 
Spoer hist og her til enkelte mindre 'T'uppe paa Hullernes Mel- 
lemrum. Disse Huller gaae vel ned paa Straalesiderne, men 
ere der mindre og især paa Underfladen ukjendelige, hvor deri- 
mod Tuppene falde længere. Straaleriften neden til, der löber 
tæt sammen i Midten, og fra hyer Straale danner en Stjerne un- 
der Skiven, er meget smal og lukkes fra begge Sider med en 
enkelt Rad Pinde, som vel ere længere end Overfladens Tup- 
pe, men dog ei saa lange, som paa adskillige andre Arter. 
Underfladen er ej saa bugtet som Overfladen, men mere flad. 
Ogsaa den sædvanlige Verruca sees paa dennes Skive noget ind 
fra Straalevinklen, er rund og noget vinklet med en ophöiet 
Omrand; den er besat med smaa Pigge, og Dybden selv med 
mindre Pigge; har ellers samme Farve som Skiven, og kan 
derfor let oversees. Farven er rödlig (paa mit störste Exp. me- 
