
55 
rer, saa at man deraf kunde faaet Anledning at tage Poluta mili- 
aria, i néiere Betragtning. Den rette Bestemmelse bliver föl- 
gende, som jeg har udfundet ved at besidde baade Exemplarer 
af Linnæi V. monilis, og hans /. miliaria, som svarer til 
alle 5de Martini Figurer, nemlig: 
a) V. monilis, som Linné giver den Caract. specificus: 
Testa integra obovata alba, spira obliterata alba, co- 
lumella opligve striata, maae jeg efter disse Mærker 
med Schröter antage for den rette, svarende til Martini 
ommeldte Fig. 426, skjönt det ikke er bleven bemærket 
af Martini selv. Jeg fik i Aaret 1794 flere Exemplarer 
af denne Snekke fra Ostindien, som jeg her kan fremvise, 
og ved Sammenligning ville findes at stemme saavel med 
Martinis Figur, som med Linnæi Bestemmelse; han kalder 
den integra, efter sin sædvanlige 'T'alebrug modsat emar- 
ginata, fordi Yderlæben gaaer heel omkring uden nogen 
Udskiæling i Næsen eller Indhak, ogsaa obovata, fordi 
den er aflangrund og lidt bredere ved 'Toppen; giver den 
spiram obliteratam, fordi Omvriddene ere saa lidet kjen- 
delige og rage saalidet frem, især naar man lægger Skallen 
paa Ryggen med Mundingen omvent, som det og sees i 
Martini Figur, og tillægger den collumellam obliqve stria- 
tam, formedelst Axelens indvendige Foldetænder, der 15- 
be paa Skraa, men dog hellere burde været kaldet plica- 
tam, da Folderne ere kjendelige nok, hvilket Martinis Fi- 
gur viser; dertil er den og, som han melder, overalt 
alba, baade paa Hovedskallen og i Toppen. Nöiere me- 
ner jeg ellers den maatte beskrives saaledes: Mine störste 
