79 
yderste Rand af hver Nerve, saaes en Ophöining som begyndte 
spids fortil tæt ved Foreningen, blev siden efterhaanden lidet 
tykkere bagtil, og endte sig rundagtig i den bageste tykke Ende 
af Seeneryerne. Da Cellevævet, som omgav Neryernes Forening, 
var borttaget, saaes nogle Nervetraade at gaae fra den bageste 
Deel af den venstre Nerve skraaes over Foreningen til den for- 
reste Deei af den höire Nerve; Nervetraade i modsat Retning 
kunde ikke opdages. 
Den nederste Deel af Tragten (infundibulum) fandtes tæt 
bag ved Seenervernes Forening; den var af en graaeagtig Farve 
uden Spor til nogen Huulhed. Bag ved denne saaes en aflang 
graae og blod Plet som betegnede den nederste Deel af den 
tredie Hjernehuule. Endnu længere bagtil fandtes de hvide 
Legemer (corpora candicantia) meget tydelige, hvilke i For- 
hold til Hjernens Störrelse ei vare mindre end hos Mennesket 
Her saaes ogsaa den forreste Lonkrog (recessus anterior) som 
en trekantet Huulhed der paa sin nederste Deel var tilsluttet af 
Spindelvævhinden; gjennem denne steege Öiets store Muskel- 
nerver (nervi oculorum motorii) som vare större end hos Men- 
nesket, nedad fra den forreste Deel af Marvforhöiningen. Oven 
over og ved Siden af disse Nerver saaes Hjernens Marvstilke 
(crura s. pedunculi cerebri) ved hvis yderste Sider igjen laae 
Tridsemusklernes Nerver (nervi trockleatores) og som vare 
næsten lige saa store som hos Mennesket. Marwforhéiningen 
(pons Varolii s. protuberantia annularis) var for fra bagtil 
smallere, og fra den ene til den anden Side noget hredere end 
hos Mennesket; den syntes at være noget fladere, havde i 
Midten den sædvanlige Form efter dens Længde, men manglede 
a 
