ee, 
Ævne end andre Dyr af samme Klasse, og at de lettere 
maatte kunne lære at udöve menneskelige Handlinger end an- 
dre Dyr. Reisende give os Efterretninger hvorledes store 
Åber kunne tillæres at forrette adskillige huuslige Gjerninger; 
men mon disse Efterretninger ere aldeles paalidelige? Den 
foromtalte Abeart kan i det mindste ei regnes iblant de meget 
lærvillige. Den kan nok læres til at gjöre adskillige Konster, 
men den maae sultes, eller trues meget, ja vel prygles fårend 
den lærer dem, og naar den saa kan gjöre dem, skeer dette dog 
ikke med samme Nethed og Velvillighed, som af andre Dyr. 
Hestenes og Hundenes Pande ere mere flad end disse Abers, 
fålgelig ogsaa deres Hjerne mindre. hvelvet, desuagtet see vi 
dog at de i Almindelighed have disse Ævner i en höiere Grad 
end Aberne. Heste, endog de vilde, kunne meget lettere tæm- 
mes og' afrettes end Aberne, ja vi have Exempler nok at de 
ogsaa kunne læres til at gjöre Konster; og see vi til Hunden, 
hvorledes kan den ikke afrettes og hvormeget overgaaer den 
ikke Aben i denne Henseende. Dersom Hundens Födder vare 
skabte som Abens, saa ville man endnu langt mere beundre 
dens Lærvillighed, og man ville da kunne afrette den til langt 
större Nytte for Mennesket. Jeg har allerede forhen anfört at 
Aben ei vender tilbage af sig selv naar den er sluppen lås, 
men al den altid såger at undvige; hvilket, som mig synes, 
viser »Mangel paa Ævne deels til at finde hjem, deels til at 
overlægge eller betænke, at den maaskee ikke faaer det saa 
godt, som den havde det hos sin gamle Herre. Sammenligne vi 
altsaa denne Art af Overlæg med Hestenes og Hundenes saa vil 
vi finde at disse Dyr have denne Ævne i en langt hôiere Grad. 
