94 
Hjernens Indvirkning paa den almindelige Irritabilitet og 
Sensibilitet synes at være meget svagere hos Åben end den er 
hos Mennesket. 'Phi naar Hjernen lider hos Mennesket ved 
udvortes Vold, ved stærk Rystelse, eller bliver trykket eller 
pirret af et eller andet fremmed Legeme, da veed vi hvorle- 
des, efter den anbragte Volds Heftighed, efter det fremmede 
Legemes Störrelse og efter den större eller mindre Grad af 
_ Pirring, de öyrige Dele af Legemet blive enten tildeels eller 
aldeles lamme, eller sættes i krampagtige Bevægelser, (under- 
tiden ere begge disse Tilfælde forenede med hinanden, saale- 
des at nogle Deele kunne være lamme og andre blive kramp- 
agtig bevægede) eller og at en Deel uagtet den er lam, kan 
blive krampagtig bevæget. " Følgende Exempel kan efter min 
Formening tjene til Beviis paa Abens mindre Ömfindlighed: 
En Abe som jeg havde var i Almindelighed meget frede- 
lig mod alle, undtagen naar den blev opirret ved at man 
ville tage noget fra den. Dette skeete en Dag i Mai Maaned 
1805. Aben sprang paa Mennesket og beed ham i Haanden, 
hvorpaa den blev slaaet mod Steenbroen saaledes at to af dens 
Fortænder derved bleve brækkede. . Aben satte sig derpaa roe- 
lig paa sit Huus, aad og drak en Tidlang, og var glad og 
munter lige som får Slaget. Omtrent fem til sex Uger derefter 
bemærkedes at dens Munterhed tog af, at den undertiden lagde 
sin höire Fod paa den höire Side af Hovedet, og at dens OL’. 
enlaage bleve mere eller mindre sammenklistrede med en hvid- 
agtig seig Slim; i övrigt aad og drak den, og kunde fuldkom- 
men bevæge sine Lemmer, ” dog var den mere ligegyldig. mod 
hvem der nermede sig den. I September samme Aar blev den 
