113 
dring udskiller sig Svovelkulstof. Dette iagttages derved, at 
den ovenstaaende Vædske, som först er klar og næsten uden 
Lugt, længere hen holder sig uklar, og antager en stærk Lugt ~ 
af Svovelkulstof, naar det udskilte, efterat Farveforandringen 
er begyndt, røres op fra Bunden. Naar derfor Bundfaldet 
hurtigt bringes paa et Filter og afvaskes, saa er kun det 
först giennemiöbne Vand klart og næsten uden Lugt. An- 
vender man længer hen Alkohol til Afvaskning og lader hin 
löbe i Vand saa bliver Uklarheden endnu större. 
Jeg bragte en Portion rödt Blyebundfald, temmelig vel 
afyasket med Vand, men endnu fugtigt, i et Glas, overgiöd det 
med Vand, og tilsluttede Glasset med en vel tilsleben Prop; 
en anden Portion indeslnttede jeg paa samme Maade i Alkohol. 
Efter omtrent 6 Timers Forlöb var den første Portion aldeles 
sort og pulverformig; det i Alkoholen beholdt længere den 
råde Farve. Det synes saaledes som om den slette Electrici- 
tetsleder,” Alkoholen, skiôndt et Oplösningsmiddel for Kul- 
svovlet, viste sig mindre gunstig for Destructionsvirkningen end 
den bedre Leder, Vandet. — Ved derpaa ai omryste Glasset 
med Vandet, holdt dette sig melket, og det havde nu en me- 
get stærk Lugt af Svovelkulstof ; Alkoholen gydet i Vand for- 
aarsagede Uklarhed. 
Noget Blybundfald, som var bleven hurtig törret ved Hielp 
af Luftpompen og Svovelsyre, blev opvarmet i et Glasapparat: 
der fremkom Draaber af Svovelkulstof (tilligemed noget Svovel 
som dog nok ei var vaesentligt) og der tilbageblev Blysulfure. 
Qviksölvbundfaldet gav Cinober og syntes forresten at for- 
