132 
skud af en meget fortyndet Svovel- eller Seltsyre-Vædske (ved 
hvilket Forhold Vædsken længe holder sig klar) og man da til- 
gyder en Oplösning af saltsyret eller svoyelsyret Jernoxid, saa 
viser sig i Forstningen næsten intet, men cfter :henved 1 Qvar- 
teerstid, fremkommer overalt i Vædsken en utallig Mængde 
hvide glindsende krystallinske Skiæl, som langsomt udsætte 
sig. Lader man derimod Blandingen af den meget fortyn- 
dede Saltoplosning og Syre henstaae vel tilsluttet 10 til 12 
Timer, nemlig indtil den har ophört at give Kulsvovle, 
saa giver den intet af det hvide Stof, men synes kun at in- 
deholde Ammoniak i Forbindelse med den tilsatte Syre, samt 
rimeligviis Blaasyre. En saadan Forandring lader sig forklare 
derved, at den i stor Mængde tilsatte stærkere Syre, iz 
Kraft af sin negative Natur bestemmer Dannelsen af et po- 
sitivt Stof, og saaledes foraarsager at den svovelbrintede 
Svovelblaasyre destrueres paa den Maade, at a) en Portion 
Qvalsiof og Brint forene sig til Ammoniak, b) en Portion 
Kulstof og Svovel til Svovelkulstof C S2, ce) en anden Por- 
tion Kulstof Qvælstof og Brint til Blaasyre, og d) en Per- 
tion udskilt Svovel oplöses af Svovelkulstoffet. Denne The- 
orie stemmer i det mindste med Mængdeforholdet af Bestanddelene 
; den syovelbrintede Svovelblaasyre, da denne er (som nedenfor 
skal vises) & Svov., 4 Carb., 2 Azot, 8 Hydrog. og kan altsaa 
give [4S + 2 C (Kulstofsvovie) + 2 S (oplåst Svovel)] + [2 C 
+ 1 Az + 2 H (Blaasyre)] + [1 Az + 6 H (Ammoniak)]. 
Vi ville nu. betragte den Maade hvorpaa det svovelbrin- 
tede Syovelblaasyresalt forholder”sig ved at udsættes for en for- 
höiet Temperatur. Wed det, som i det foregaaende er beviist 
