157 
chemisk bundet Vand, og det saa meget mere, som der ei 
er nogen Grund til at antage Krystallisationsvand i hint Salt. 
I Berzelius’s Afhandling om Svovelalkalierne +) forekom- 
mer den smukke Bemaerkning, at der bliver Overeenstemmelse 
mellem de metalliske Svovelforbindelser og Svovelbrinte- Am- 
moniaken (Amc. Hz S) naar Amc. H? (eller 1 Atom — d. e. 2 
» Maal — Qvælstof + 8 At. H) betragtes som Ammonium - Me- 
tallet (det Stof, som i den electriske Kjæde forener sig med 
Qviksôlvet). Anvendes dette saaledes paa vor Ammoniak - For- 
bindelse, at vi vedblive at betragte Svovelbrintet som en af 
dens Bestanddele, saa bliver den at udtrykke ved Am *) S + 
Cyg. S + H?S. I Overenstemmelse hermed faae vi da Cu 
S* + 2Cyg.S+2H:S for Kobberforbindelsen; K S? 2CygS 
+ 2 H=S for Kaliumforbindelsen (frembragt ved Vexelvirknin- 
gen mellem svovelbrintet Svovelblaasyre og Kali), o. s. v.; 
hvor da det förste Led kan betragtes som svarende til Al- 
kaliet, det andet til Syren, det tredie til Krystallisationsvan- 
det ı Salte med Ilt som chemisknegativ Grundbestanddeel. 
§. 55. 
Berzelius fremstiller det almindelige Kaliumcyansyoyle (eller 
det saakaldte svovelblaasyrede Kali) som K + 2 Cyg.S® Efter hin 
Forestillingsmaade vilde det derimod vere at betragte som K S* + 
2 Cyg.S, og fölgelig derved være forskjelligt fra det nye, at det ei in- 
deholdt det Leed, som svarer til Krystallisationsvandet (hvorved for- 
tiener at mærkes, at det efter Berzelius, heller ikke indeholder Kry- 
*) Ann. d. Chim. et de Ph. t. XX p. 126. 
**) Ammonium. 
