195 
Le ‘ 
Skjærklint og Villingenæss vexle Porphyr og Mandelsteen med 
Lag af en tæt Grönsteen, der hverken er porphyritisk eller 
mandelsteenagtig; de sidste Lag ere fra 4 — 10 Fod mægtige. 
Paa Nordskrænten af Villingenæss vexler Mandelseen med meget 
mægtige Lag af den Basaltiske Steenart, jeg har beskrevet un- 
der No. 5. Ved Qualviig findes det lavaagtige Udseende over- 
ordentligen tydeligt tæt ved Böen. Seiler man fra Qvalvig til 
Qualböe, har man paa Kysten indtil man kommer til Mjavenæss 
Schichtningen overordentlig tydeligen og regelret. Ved Mjavenæss 
blev Faldet iagttaget til 3 — 5° N. O. Men saasnart man kom- 
mer paa Sydsiden af Næsset, begynder Forstyrelser og Ure- 
gelmæssigheder. De lavere Lag af Mandelstenen blive bölge- 
formige, adsplitte sig undertiden, og kileformige meer basalt- 
agtige Masser synes at være skudt ind i dem. Jo mere man 
nærmer sig Qualböe, desto mere tiltager dette, indtil ved 
en Klippe kaldet Reiabarn (den råde Höide) hele Laget anta- 
ger et Udseende af et Conglomerat. Mandelstenen er råd, store 
kantede Stykker deraf ere forbundne ved en anden mere graa 
Mandelsteen; paa et Sted er man gandske sikker paa at see 
lösrevne Stykker forbundne ved en Basis til Conglomerat ; paa 
andre er det ligesaa klart, at man har blot store Korn, der 
have udskildt sig af Hovedmassen, de have större Sammenheng 
og deraf folger Forskjellen i Udseende. Paa andre Steder igjen 
er man uvis om, hvad man skal antage. Chabasie findes i dette 
Lag paa de fleste Steder fuldkommen uforandret; men paa an- 
dre seer den ud som om den havde veret smaltet. Dette Sted 
ligger over for Kjådenæs, hvor Basalten saa voldsomt har ind 
virket paa Kulformationen, og det er vel mueligt, at Qualböe 
Bb 2 
