196 
fjorden skylder sin Oprindelse til disse Forstyrrelser, der have 
tilladt Vandet lettere at virke paa Klipperne. 
Lille Dimen, der ligger ligeoverfor Qualböefjorden og er 
ubeboet, har ligeledes porphyritiske Steenarter, men ogsaa en 
Mængde af conglomeratagtige Dannelser, hvilket vel lader sig 
forene med den Idee at söge et Punkt imellem Qualböe, Kiö- 
denæs, Reiabarn og lille Dimen, hvorfra Forstyrrelsen er gaaet 
ud. Men det fölger tydeligen af alle Iagttaggelser, at denne 
Forstyrrelse maae have været samtidig med Dannelsen. 
Skuöe ligner aldeles N. Suderöes regelrette Lag. 
Sandôe. 
Jeg besôgte Storafjeld ved Dahl, Hôiafjeld ved Skaaleviig 
og Tiden det hôieste Bjerg paa Sandôe. 
Overalt har man de samme Bjergarter afvexlende med hver- 
andre; Porphyr, Mandelsteen og Basalt indtil Bjergenes Top, 
men aldrig mangler Leersteenlaget, der adskiller Doleritlagene, 
hvoraf Mandelsteen, Porphyr og Basalt ikkun ere Udviklinger. 
I Fosseelvens Seng fandt jeg Porphyren skifrig. Jeg har alde- 
les ikke seet nogen Forstyrring paa Sandôe, 
Stromoe. 
Jo længere man bortfjerner sig fra Suderöe imod N., jo 
mere tiltager Porpbyren, indtil den paa det sydlige Stromöe synes 
aldeles at vinde Overhaand. Den Deel af Stromöe som er i Nær- 
heden af Thorshavn har jeg meest undersögt uden alligevel at 
have fundet meget mærkværdigt. Egentlige Forstyrringer, som 
