204 
förste Gang iagttog jeg det paa en Tour til Norderdal. Her 
seer man fra Toppen af Nigva, der ligger til hôire, en Masse 
stige ned, der omtrent kan være 100 Fod mægtig, den er ure- 
gelmæssig sdilig afsondret, og i det at den falder i en Retning 
modsat den almindelige Schichtningsretning opvækker den endnu 
mere Opmærksomhed; den er ikke ulig en Lavastrom, der er 
styrknet ved at styrte ned fra Toppen af Nigvafjeldet til Söen. 
Veien fra Öreringe til Leinum fårer igjennem en Dal, 
hvor Leinumfjeldet ligger til höire og Skjallingfjeldet til venstre. 
Her har man igjen et Gjennemsnit af samme Lag paa Sydost- 
siden af Leinumfjeld. Laget ligger et Stykke conform med 
Trappens Schichtning, det hæver sig derfra, gjennembryder 
Schichterne, danner en Bue og stiger ned igjen, hvorpaa det 
atter bliver conform med Schichtningen. Fig. VII. Schichterne 
ere derved ikke forstyrrede. Laget kan vere henved 100 Fod 
mægtigt og har söilige Afsondringer. Steenarten bestaaer af 
smaae Blade almindelig Feldspath og smaae Korn af Titanjern- 
steen, og den er en kornet Grönsteen; der findes ikke Blæ- 
rehuller. | 
Naar man stiger fra Toppen af Skjallingfjeldet ned mod 
Vest, kan man paa flere Steder oversee större eller mindre 
Dele af dette Lag, og finder da, at dets Udgaaende slaaer en 
Bue fra Leinumfjeldet over Mjalfjeldet, Sumfjeldet, Nigva til 
Havet; og saaledes omkring Skjallingfjeldet. 
Seiler man fra Quivig til Velberstad, finder man dets 
sydligste Punet ved Strandkanten ikke langt Nord for Norder- 
dal, hvor det et langt Stykke ligger conform med Schichtnin- 
gen, derpaa hæver sig, og gjennembryder Schichterne under 
en Vinkel af 10°. Fig. VIII. Af Dalen imellem Skjallingfjeldet 
