226 
paratet ophedede jeg det atter til begyndende Glödning, i den 
Hensigt nemlig at uddrive fuldstsendigt det svovelagtige, og saa- 
vidt muligt at forbrænde ved den nu gjennemstrômmende at- 
mospheriske Luft de svage Spor af Kul, som jeg tilskrev den 
graaagtige Farve; ogsaa blev Massen nu atter lys paa Over- 
fladen: Jeg bestemte derefter Vægten af denne Masse; og jeg 
undersågte desuden dens Beskaffenhed. Den var reent Kalium- 
chlorid (indeholdt f. Ex. ikke svovelsyret Kali), blot var den 
blandet med höist ubetydeligt af en graasort kulagtig Masse, som 
blev tilbage ved Chloridets Oplösning i Vand. 
Den Luft som udvikler sig ved denne Virkning indsuges, 
som alt bemærket, lidet eller intet af Vand, og kan fölgelig let 
skilles fra Saltsyren, naar den fremkommer i Selskab med denne. 
Den er iôvrigt brændbar, og afsætter i stor Mængde Svovel ved 
Forbrændingen, naar den ei er blandet med megen atmosphæ- 
risk Luft. 
Den olieagtige Vædske har en særegen, meget stærk Lugt, 
som imidlertid er blandet med Saltsyrelugt, selv efterat den har 
været opvarmet temmelig længe og stærkt i frie Luft, saa at 
denne Lugt ei synes at kunne tilskrives blot vedhængende Salt- 
syre. Den rödfarver, ligeledes efter först at være opvarmet en 
Tid, meget stærkt Lakmuspapir. Den er antændeiig og bræn- 
der med en gronagtig Lue. Blandet med Vand bliver den mel- 
ket; men den oploses af Vinaand. Naar den bortdampes ved 
svag Varme, giver den i ringe Mengde en fast Masse med 
svovelagtigt Udseende. 
Paa ovenfor anförte Maade erholdt jeg i et Forsög -af 
5,98 grm xantogensyret Kali 1,87 grm Kaliumchlorid, hvilket er 
