307 
ringsflade med Glasset, og Qviksölvet; thi Beröring med et frem— 
met Legem synes at begunstige Overgangen fra en Legemlig- 
hedsform til en anden, som jeg har viist i en Afhandlig i Geh- 
lens Iournal d. Chemie 1806. B. 1. S. 276 — 289. 
Vi have gjentaget Forsöget med Svovelsyrling mangfol- 
dige Gange, med lignende Udfald. Vi have ligeledes gjentaget 
det med Blaael (Kulgvelstof, Cyanogéne) og fundet at det ved 
en Varme af 25° Hundreddeelning, og ved et Luftryk omtrent 
28 Tommer Qviksölvhöide, blev bragt til Vædsketilstanden ved 
5, 5 Atmospherers Tryk. Forsög der bekræftede samme Lov 
ere blevne udfårte med Ammoniaken, men Optegnelserne ere 
tilfældigviis forkomne. Da vi i vore Forsög bemærkede, at 
Vandet trængte op mellem Glasset og Qviksölvet, forsynede vi 
Mundingerne af vore Rör med en paakittet Messingring, med 
hvilken Qviksölvet, hvori de vare neddyppede, amalgameredes. 
Herved dannedes ligesom en sammenhængende Metalmasse, hvor- 
igjennem Vandet ikke kan trænge. Vi have senere erfaret at 
Daniell har anvendt samme Grundsætning ved Barometeret. 
Det synes at han paa samme Tid som vi er falden paa denne 
Tanke. 
Vandets Sammentrykning. 
Om Vandet lader sig sammentrykke eller ikke, har i næ- 
sten to Aarhundreder udgjort en Gjenstand for Physikernes For- 
sög. Det Meste af disse Undersögelsers Historie kan man samle 
sig af Herberts Dissertatio de aqve aliorumque nonnullorum 
fluidorum elasticitate. Vienne 1775, og Zimmermann über die 
Elafticität des Wasfers. Leipzig 1779. Det være da her nok at 
Qq2 
