XÏX 



samme Form af Hovedes Dele, af Svommefinnerne og Hudbedælcningen for- 

 binder saaledes de nordlige Arter med de sydlige til en eneste Slægt, som 

 kunde beholde Navnet Macrourus , som det ældste; og denne Slægt faaer 

 saaledes en större geograpliisk Udbredning end den hidindtil antagne. 



Med Hensyn til Bestemmelsen af de nordiske Arter frembod et In- 

 dividuum af den meget sjeldne, aï Strö'/n forst beskrevne norske, Art, som 

 det kongelige Museum erholdt fra Bergen i Sommeren 1828, Lcilighed til 

 forste Gang at kunne sammenligne den med et ligesaa stort Individuum af 

 den grönlandske af Fabricius beskrevne og hidindtil for identisk med biin 

 anseete Art. Forskjellene imellem begge ere ved den umiddelbare Sam- 

 menligning lette at opfatte, og saa store, at Systemets Fordring stemmer 

 her aldeles overeens med den geographiske Udbredning. Det er ikke blot 

 Skjællenes Forskjellighed , hvilken Fabricius i sin Fauna gr'onlandica al- 

 lerede bemærker, dog uden Indflydelse paa hans Synonymie, hvorved den 

 grönlandske Berglax adskiller sig fra den norske, som har Skjællene tæt be- 

 satte med korte stive Borster, ligesom hos Middelhavets Macrourus coelo- 

 rhynchus. Den har ogsaa et tykkere Hoved, storre Oine, en spidsere Frem- 

 ragning over Munden , og stærkere Tænder. Saavel den forste Rygfinne 

 som Gadboret ligge længere tilbage, derimod er Mellemrummet imellem 

 forste og ånde*!! Rygfinne betydelig mindre. Kroppen lober ganske spids 

 ud i Halefinnen, da den derimod ender sig med en Höjde af 6 Linier ved 

 Basis af Halefinnen hos åew norske. 



Da den grönlandske Berglax er ved Blochs temmelig gode Afbild- 

 ning bleven Ichthyol ogerne allerede for bekjendt under Navnet Macrourus 

 rupestris, saa maae den norske faae et nyt Navn, hvortil foreslaaes Ma- 

 crourus Stroemii efter Forfatteren af Söndmörs Beskrivelse, som forst har 

 gjort os bekjendt med den. 



Begge Arter ere igjen forskjellige fra Middelhavets tvende Arter, 

 af hvilke den nærmest staaende, Macrourus coelorJiynchus, er bleven sam- 

 menlignet i Naturen. Den kommer nærmest til Macr. Stroemii, men ad- 

 skiller sig tilstrækkelig fra den, ved de meget ovale Öiegruber, den i Hale- 

 finnen spids udlobende Krop, og at den har den anden Straale i forste 

 Rygfinne glat, imedens den norske har den fiint savtandet fortil. 



Vaagmæren, Vogmarus islandicus , var hidindtil ufuldstændigt be- 

 skrevet af de nordiske Faunister, efter torrede og meget beskadigede Indi- 

 yiduer. Et i afvigte Efteraar paa Stranden ved Skagen opkastet, næsten 



C3*) 



