XXVIII 



kan være imellem enkelte Stykker af begge Dannelser, saa kan man dog 

 in"enlLmde antage at denne Breccie kan henregnes til Myrmalmen. 



Det er bekjendt, at der paa flere Steder ved Middelhavets Kyster og 

 omkring de karaibiske Oer dannes en Sandsteen, hvis Bindemiddel er kulsiiur 

 Kalk, hyppigen saa stærkt fremherskende, at det næsten er Kalksteen. 

 Den har i de Egne, hvor den findes, en betydelig Indflydelse paa Kyster- 

 nes Form. Sandstenen og Breccierne ved de ciliciske Kyster, skylde, 

 ifoige Beaujort, sit Bindemiddel til Floderne, ved hvis Mundinger de fin- 

 des, men forskjellig herfra er Forholdet ved de sicilianske Kyster, hvis 

 nyere Sandsteen-Dannelse især kjendes af Spalanzanis Undersögelser. Det 

 er So'ekystens Sand, som ved Kalk afsat af Sö'evandet bliver bunden 

 til saa fast en Steenart, at den brnges til Möllestene, Der fremkom- 

 mer saavel Sandsteen, som fine og grove Breccier , og de indeslutte 

 Kunstproducter saasom Mynter, ja man finder deri menneskelige Skeletter. 

 Den regenereres meget hurtigen, og man regner, at efter 10-12 Aar har 

 den nydannede Steen allerede en temmelig Grad af Fasthed. Den afsætter 

 sig i Schichter, og er meget udbredt ved disse Kyster; Spalanzani yttrer 

 endog den Formodning , at den efter Aarhundreder vil gjöre Sicilien land- 

 fast med Kalabrienj thi i 30 Aar har Pynten Peloro faaet en Tilvæxt af 

 300 Skridt ind imod Sundet. 



Medens Kunstproductcrnes Forekomst giver den sicilianske Breccie 

 en interessant Analogie mud den helsingörske, saa er dog alligevel Forskjel- 

 lighedei'ne meget betydelige. Jernilterne ere Hovedbindemiddelet ved vor 

 Breccie, imedens kulsuur Kalk spiller samme Rolle ved den sicilianske; og 

 vilde man endogsaa betiagte her det kulsure Jern, som geognostisk Repræ- 

 sentant for den kulsure Kalk, hvilket hyjjpigen virkeligt er Tilfældet, saa 

 kan man paa ingen Maade betragte Jerntveiltet som saadan. Den sicilian- 

 ske Breccie er en udbredt Dannelse, der maa have en ligesaa udbredt Aar- 

 sag , men vor Breccie er yderst local , og maa have havt en ligesaa ind- 

 skrænket Aarsag, som desuden synes at have ophört at virke, hvorimod den 

 sicilianske skrider frem i en vedblivende Dannelse. 



Brecciens Danning lader sig altsaa ikke henfore under nogen af de 

 bekjendte Formationer. 



Muslingskallerne, hvis Analoger findes endnu levende ved samme 

 Kyster, vidner om, et denne Breccie begyndte at danne sig i den nærvæ- 

 rende Jordperiode; men de mange Kunstproducter bestemme dens Dannelses 



