XXXIII 



Emnet til alle disse Konstforestillinger har en af de cykliske Digtere 

 Arktiuos fra Milet, givet; lians Digt ^ethiopis , som for endeel Landlede 

 om denne Memnon, Aetliiopernes Konge; hvis Indhold vi kiende af Prodi 

 for ikke mange Aar siden i Venedig fundne Chrestomathie, og som uden- 

 tvivl Quinlus Sniyrnæus har brugt i hans Paralipomena Homeri, af hvilke 

 de mærkeligste, herhen hörende Steder, tilligemed andre Citater af gamle 

 Digtere ere blevne anföite efter Herr Professor iJ/e/s//«^5 Forfatteren med- 

 deelte metriske Oversættelse. Men Anledningen til at skrive denne Af- 

 liandling, som i Trykken vil blive prydet med tre Kobbertavler, som fore- 

 stille de vigtigste endnu existerende herhidhörende Kunstværker, gav en 

 meget skjön græsk eller itaJisk Vase af höi Alderdom, som det synes fem 

 til sex Aarhundreder for vor Tidsregning, i H. K. H. Prinds Christian 

 Frederiks Vasesamling, I'aa denne forestilles Memnon paa Toget til Troja 

 til Hest, med tvende Fglgesvende til Fods i Samtale med ham, af hvilke 

 den ene bærer hans Spyd, den anden hans Sværd; begge disse Vaser vare 

 ligesom alle fra den heroiske Tidsalder, af Kobber, og bleve endnu i andet 

 Aarhundrede efter C. F., under Antoninerne, bevarede og foreviste i Æsku- 

 lapi Tempel i Nicomedia. 



Biskop P. E, Müller, R. af D. og D. Mo har forelagt Selskabet en Fortsæt- 

 telse af sine critiske Bemærkninger over Saxo, der gik fra den tiende til den 

 f:ortende Bog. Han sammenlignede deri Saxos Efterretninger med de an- 

 dre gamle Forfatteres, og sögte saavel ved denne Sammenligning, som ved 

 indvortes Grunde at bestemme, hvad Grad af Troværdighed de besad. Da 

 en saadan Undersögelse bestaaer i en Række af enkelte Eemærkninger , er 

 det kun nogle Exempler og nogle Resultater her kunne meddeles. Ved 

 Saxos tiende Bog bemærkede Forf., at Saxo hverken havde benyttet Islæn- 

 dernes Sagaer, eller Adam af Bremen , eller Dudo , eller engelske Forfat- 

 tere, eller tydske Annaler, men blot danske Traditioner. Angaaende det 

 omtvistede Sted hos Adam af Bremen (hist. ecclcs . lib. 2 cap. 18 p. 55 

 ed. Mad.) om de haraldinske Love, söger han at vise, at derved menes det 

 samme, som Saxo tilskriver Poppos Jertegn, nemlig Jernbyrdens Indforelse 

 ■ved Rettergang, og han godtgjor, at ved Christendommen var Jernbyrd 

 bleven indfort i Norden og Holmgang derimod -fskalFet. Spend Tpeshjegs 

 Historie, der deler sig i to Dele, hans Uheld som Hedning og hans Held 

 som Kristen, fremviser i de danske Oldsager det ældste Exempel paa, hvor- 

 ledes man har villet vilkaarligen ordne Begivenhederne efter visse Idcei; 



