XXXV 



aldeles falskt; og aldrig Lar en Forholdsregel været mere populær end 

 Landniiliceiis Afskaffelse. Dens Navn var saa forhadt i Landet at Kon'^ 

 Christian VI-, som meget j'^ndede denne Indretning og som knn önskede at 

 faae den paa ny indfort, — hvilket Ministrene modsatte sig — selv foreslo" 

 at gjenindfö're den under et andet Navn. Man har forklaret den nye Ind- 

 retning af aristokratisksindede Ministres egennyttige Bestræbelser, for at 

 binde Bonderne til deres Godser; men skjondt dette Onde rigtig nok blev 

 Folgen af den nye Lovgivning — tier dog forst naaede sin skadelige Stræng- 

 hed og Conseqvents under Frederik Y. — fremgaaer det <îog af Ministre- 

 nes Erklæringer, at de vare Bondefrihedons Talsmænd ; og den danske Bonde 

 vilde aldrig mere være bleven slavebunden, dersom man stedse havde fulgt 

 Jfcr RosenkrancWs og Ludpig Plesz's oplyste og vise Raad. Et andet 

 Exempel paa Kongens selvstændige Villie, er Confessionarius Fraunns Af- 

 skedigelse og Bortviisning uden Lov og Dom, fordi Kongen troede i hans 

 Prædikener at have opdaget personlige Stiklerier. Hele Statsraadets Forbon 

 kunde ikke redde ham. Men ligesom man i disse Tilfælde beklager, at 

 Kongen tillagde sin egen Villie for megen Vægt, saaledcs sees han ved an- 

 dre Leiligheder, snart paa egen Haand at træffe det rette, snart at beslutte 

 det i Forening med sine Ministre. Af disse fortjene, foruden de to Oven- 

 nævnte, Carl Adolph Plesz, Johan Ludvig Holstein , Grev Frederik Dan- 

 neskjold og Grev Schulin stedse at erindres som særdeles indsigtsfulde fæ- 

 drenelandsksindede og redelige Mænd. Forfatteren har forgjæves sö"t i 

 liele Europa om sex Ministre i eet Cabinet, eller i een Konges Re'n'crin" 

 som kunde sammenlignes med disse. Den iblandt dem, som med den storste 

 Myndighed forestod sit Departement, var Gxev Banyieskjold, som Stor-Inten- 

 dant over So-Etaten; og da Daimeskjold var ligesaa uegennyttig o^^ sa^r- 

 kyndig som han var myndig og kraftfuld , vilde en svag Konge letteli- 

 have ladet sig imponere af en saa sjelden Charakteer. Men det gjorde 

 Christian VI. ikke. I den bekjendte Strid imellem Danneskjold og Com- 

 mandcur-Capitain Benrdrup^ holdt Kongen, efterat næsten alle Commissarier 

 havde erklæret sig for Danneskjold, selv et nyt Forhor paa Rosenborg 

 Slot, 05 sorgede med kongelig Upartiskhed for, at de faa Officerer, som 

 vidnede til Fordeel for Benstrup, navnligen den berömte Frederik Lutken, 

 kom til Orde, og fik Lov til, uagtet Grevens idelige Afbrud, at tale ud. 

 Til hvilken Anseelse den danske Flaade hævedes under denne Konge, 

 isasr ved Grev Danneskjolds magelose Fortjenester, men ogsaa formedelst 



