XLIII 



Endvidere omtalte han de forskjeilfge Intercalations-Metlioder, der 

 ere anvendte, og viste, at Laplace's Forslag at forbedre den gregorianske 

 Kalender ved i 4000 Aar endvidere at udelade en Skuddag eller ansætte 

 Aaret til 365 -^-éio Dage ikke vilde være passende til Bessel'a Bestemmelse 

 for Aarets Længde. Tillige gjorde lian opmærksom paa en mærkelig An- 

 tegnelse som lindes hos Lous i hans Theori af Styrmandskunsten 1 Deel 

 S. 95, hvor der omtales en Intercalations-Methode, som anvendtes efter Be- 

 faling at Keiser Ib Arsalm Aar 1079, og som gav Aaret 365 Dage 5li 48' 

 53", altsaa paa |" nær lüg den Besselske Bestemmelse ; imidlertid var Ste- 

 det \ios Lous ikke ret tydeligt, ligesom det ogsaa var Forfatteren ubekjendt, 

 hvorfra Lous havde erholdt denne Underretning. 



Den phjisishe Classe. 



Etatsraad Herholdt, Ridder af Dannebr., har i adskillige Afhandlin- 

 ger meddeelt Selskabet sine Undersögelser over Snogenes Avling, Udvik- 

 ling og Födsel. Til Indledning gjorde han opmærksom paa hvad Naturvi- 

 denskaben skylder Kong Christ, IF, Fred. III og Christ. K i Henseende 

 til Læren om Kyllingens Udrugning i Ægget, og til Udryddelsen af adskil- 

 lige fra Oldtiden af herskende Fordomme om Snogens giftige Egenskaber. 

 Ole l^Vorm, H. Rosenkranz, Th. Bartholin, Steno, I. G. Becher, H. Jaco- 

 bœus, H. V. Moinichen og G. Seqer vare de virksomste Lærde under de 

 derhen hörende Forhandlinger. 



Efter den Tid betragtes vor almindelige Snog {Coluber nalrix) hvis 

 cliaracteristiske Mærker Forf. angiver, af alle Videnskabsmænd som et god- 

 modigt og uskyldigt Dyr, der mangler baade Gifttænder og Giftkjertler. 



Om dens Pari'ingstid og Parringsact have vi endnu ingen paalidelig 

 Vished; ei heller er det afgjort, i hvilken Alder Snogen forste Gang be- 

 frugtes, eller hvor stort et Antal af Æg, den formaaer at lægge ved hver 

 Drægtighed. Som Beviis paa Rigtigheden af denne Yttring, sammenholder 

 Fori, de hidhorende Steder af Plinii, Lacepedes , Bonnaterres , Tysons, 

 Bechmanns, Blocks, Müllers, Sept-Fontaines, Papens, Götzes og Dondorffs, 

 Rasomouskys , Blumenbachs og flere berömte Mænds Skrifter. 



Han betragter derpaa Snogeæg efter deres forskjellige Udviklingsgrad 

 som modne og umodne, og beskriver de modnes Form, StÖrrelse og Vægt. 

 Han sammenligner Honseægget med Snogeægget, og gjor opmærksom paa, 



(6*) 



