L XXIV 



at kunne sammenligne Vegetations -Forlioldet imellem Ost- og Vestkysten. 

 Capitain-Lieutenant Holboll , nu Inspecteur i det sydlige District, har, da 

 han opholdt sig i det nordlige, nedsendt mange sjeldne Planter, f. Ex. u4ra- 

 bis Holhöllii Flor. dan., og ligeledes har Hr. Greve Roben , ved en Heise 

 til Julianehaahs District, bidraget til Kundskab om Grönlands Flora. Ved 

 disse Naturforskeres Bestræbelser kjender man nu omtrent 300 vildvoxende 

 mono- og dicotyledone Planter i Grönland og over 500 acotyledone. De i 

 det 34 Hefte forekommende mærkelige Planter, ville vi ikke lier anföre, da 

 Værket ligger for Publicums Öine. 



I de Bidrag til vor Kundskab om Grönlands Fiske, som Prof. og 

 Ridder Reinhardt i afvigte Aar har meddeelt Selskabet, blive Ichthyolo- 

 gerne gjorte opmærksomme paa tvende interessante Arter. TiQXv ene af 

 disse danner i Familien Gobioïdes en nye Slægtsform, der forener Tandfor- 

 holdet hos Soeiduen Ç Anarrhichas Lupus) med de smaae foran Brystfinnerne 

 staaende Bugfinner hos Aaleqvabben (Zoaries piviparus Cup). Dens ge- 

 neriske Skjelnemærke sammensættes saaledes af de Kjendetegn, ved hvilke 

 de nævnte Slægter, hvis umiddelbart forbindende Mellemled den maa ansees 

 for at være, adskilles fra hinanden. Fiskens store Hoved og tykke Læber, 

 de stærke Tænder, og det bag Brystfinnerne til Halens Spidse meget sam- 

 mentrykte Legeme, giver den megen Lighed med den lorstnævnte Art; 

 hvorimod det noget fladtrykte Hoved, den kortere Underkjæve, de smaa 

 Halsfimier, og de sig i Enden af Halen forenende Ryg- og Gad bor-Finner 

 gjör Overeensstemmelsen med den americanske Aaleqvabbe (Mitchills Blen- 

 nius eWex Zoaries labrosus Cup.), efter den ufuldstændige Beskrivelse og 

 maadelige Aftegning at domme, saa stor, at man skulde forledes til at ansee 

 begge for at være af samme Art, hvis der ikke udtrykkeligt blev bemær- 

 ket, at Ganen hos Zoaries labrosus er glat. 



De Tænder, som sidde i de tykke Mellemkjævebeen, og i den stærke 

 Underkjæve hos denne nye Fiskeart, ere coniske tykke og korte, med en 

 tilrundet Endeflade. De længste sidde paa Beenknuder i den forreste Deel 

 af Mellemkjæven; inden for disse staae andre mindre Tænder, og en en- 

 kelt Rad af lignende optage den övrige Deel af Randen. Tænderne paa 

 Ganebenene og Plovskjærbenet, hvilke aldeles mangle hos Aaleqvabbene, 

 ere af samme Form som de forhen beskrevne. Paa det sidstnævnte Sted 

 optage de kun Benets forreste udvidede Ende, hvorimod disse Tænder hos 

 SÖeulven sidde i en Rad paa hver Side af Midtlinien efter Benets hele 



