LXXV 



Længde, og have desuden en anden Form. Svælgtænderne cre ogsaa coni- 

 ske, men mindre end de övrige og tillige spidsere. Bugfinnerne, ved hvis 

 Tilstedeværelse den nye Fiskeslægt især adskiller sig fra Anarrhichas , sidde 

 kort foran Brystfinnerne, og tæt ved hinanden. De have kun en Længde 

 af fire Linier eller udgjöre -^ af Legemets liele Længde, og sammensættes 

 af to enkelte og to deelte Straaler. Den ikke langt fra Nakken begyn- 

 dende R3^gfinne, og den noget foran Bugprofilets Midte udgaaende Gadbor- 

 finne lobe sammen i Enden af Legemet og danne saaledes en uafsondret, 

 noget tilspidset Halefinne. Den forste Straale i begge disse Finner er ar- 

 ticuleret, de folgende ere tillige deelte. De brede türundede Brystfinner 

 tælle hver 19 fleerdeelte Straaler, og ere 1" II'" lange eller udgjöre om- 

 trent Y af Legemets Længde. I Gjællehinden , som ikke kan bedækkes af 

 det lille Gjællelaag, er Straalernes Antal 6. De smaae tynde Skjæl ligge 

 dybt i Huden, og deres Rand er rundt omkring omgivet af samme, uden 

 at de komme i Beroring med hinanden, hvorved Huden faaer et glat og nö- 

 gent Udseende. Den tykhudede og rummelige Mave har en tilrundet Bund, 

 tæt over hvilken deh nederste Mavemunding befinder sig. Der gives ingen 

 Appendices pyloricæ ; den meget membrancse Tyndtarm udvider sig i Be- 

 gyndelsen til Mavens Diameter, men sammentrækkes efter en kort Afstand 

 til ^ af det forrige Gjennemsnit. Dcu övrige Deel af Tarmkanalen gjor 

 tvende Boininger. Leveren er kort og tolappet, og den store Galdeblære 

 ligger frit imellem Lapperne. 



Denne Slægt har Forfatteren optaget i den grönlandske Fauna under 

 Navnet JLycodes, for at bringe dens Lighed med Söeulven i Erindring. 

 Arten selv bliver benævnt Vahlii efter Indsenderen , den naturhistoriske 

 Reisende i Grönland, som fandt det 14 Tommer lange Individuum i Maven 

 paa en Haifisk (Scymiius horealis Scoresb.)^ der blev fanget i Fjorden ved 

 Julianehaab. 



Den anden Art henhorer til den af Cuvier opstillede Slægt Parale- 

 pis, hvis samtlige Arter hidindtil kun fandtes i Middelhavet, og forst ere 

 beskrevne i lïisso. Det vilde være en besynderlig Anomalie, hvis denne 

 Slægtsform skulde overspringe saa mange mellemliggende Bredegrader, og 

 forst vise sig igjen paa den 61° nordlig Brede og under en saa meget -vest- 

 ligere Længde. Det er sandsynligere at antage, at det er Mangel paa Iagt- 

 tagelser, som lode den savnes i det europæiske Kysthav og i Nordsoen. 



(10*) 



