Ill 



Nu vii det i Almindelighed være muligt, at fyldesfgjore 

 Ligningen (5), paa to forskjellige Maader: 



i) i det njan betragler z, som en vilhaarUg Constant , og 

 antager Ligningen (i,); thi man betragter da alle Tangen- 

 terne for et Snit, der er parallelt med Planen x, y, o^r 

 man vil betragte alle disse Snit efter hinanden, i det man 

 giver z alle mulige Værdier fra — oo til -{- 00. Dette 

 giver den almindelige Integralligning; 

 2) men det er klart, at man ogsaa kan fyldestgjöre Ligningen 

 (3) overeensstemmende med Continuitetsloven, naar det er 

 muligt at gaae over fra et hvilket s omheUt af de med 

 Planen x, y parallele Snit til det umiddelhart folgende 

 uden at forandre x eller y. Men dette fordrer öiensyn- 

 ligt, at der findes i disse to Snit i det mindste to Punc- 

 ter, det ene i det forste Snit og det andet i det andet, 

 som ere beliggende i een og samme, paa Planen xy lod- 

 rette, Linie. Overgangen fra det ene af disse Snit til det 

 andet udtrykker Analysen ved Substitutionen af z -f- dz 

 istedetfor z i Ligningen (i), hvorved erholdes en Ligning, 

 der ved Ligningen (1) reduceres til dennes Diiïerential 

 med Hensyn paa z alene, nemlig 



f\^) CX; y, Z) dz = O 



Og dernæst til 



^' /'(z) *^^' y. z) = o 



det z er antagen variabel. Eliminerer man z imellem 

 denne og Lign. (1), erholdes en Ligning 



5, Cp (x, y) := o, 

 som betegner Projectionen paa Planen x y af den Curve, 



