162 



Disse Organers Masse eller det egentlige Parenchyma er 

 meget fiinkornet; derfor kan man vanskeligen lære at kjende 

 dets sande Beskaffenhed. Spor af en Hule findes ikke. 



Den mærkværdigste Deel af disse Organer er deres Ud- 

 förselsgang. Denne begynder ved ethvert af dem fra den for- 

 reste Ende af, lober til den bageste og danner Organets ne- 

 derste Rand; oven- eller fortil er den meget smal, men tager 

 efterhaanden til i Tykkelse. Langs med dens convexe eller 

 ydre Rand opstaae eller egentJigen ende utallige parallellöbende 

 flint slyngede Smaarör, de ovenfor nævnte Tværstriber. Disse 

 ere alle af samme Tykkelse, ligge tæt ved hverandre, gaae tværs 

 over den ydre Deel af den underste Flade, slaae sig om sam- 

 mes ydre Rand, og gjennemlöbe nu den hele overste Flade ind- 

 til dens indre Randj her böie de sig om denne og komme at- 

 ter tilsyne ved den underste Flades indre Deel. Dog her op- 

 horer deres regelmæssige parallele Lob j de adskilles og forgre- 

 ne sig, trænge ind i Parenchj'^ma og tabe sig deri. Vi have, 

 for Tydeligheds Skyld, beskrevet disse partielle Udforselsgauge 

 fra den almindelige Canal af, til hen i Parenchyma; men at de 

 opstaae i dette og ende i hiin, forstaaer sig af sig selv. 



Efterat Hoved- üdförselsgangen har tiltaget i Tykkelse, 

 forlader den Organets bageste Ende, stiger bagtil og nedad, 

 lober med den lignende paa den anden Side sammen' under en 

 spids Vinkel, og samtlige gaae de over Navlepulsaaren imellem 

 Uretererne og ende dybere end disse paa det Sted, hvor den cy- 

 lindriske Blære, eller egentligen dens üdförselsgang , aabner sig 

 ved den Deel af Skeden, der har begyndt at danne sig. 



Paa samme Tid opstaaer ogsaa en lille Fold i Bughinden, 



