164 



dyrene som hos de övrige Hvirveldyr. Thi at den hele Masse 

 af et Organ er omgiven eller indesluttet af fast utallige paa Over- 

 fladen af Samme lobende Udforselsgange, derpaa have vi hidtil 

 ei havt noget Exempel. 



Denne mærkværdige Structur, hvis teleologiske Udtydning 

 vi længere hen viller forsoge, Mængden af de Aarer, der gaae 

 til disse Organer, de betydelige Udforselsgange de have, vidne 

 om, at de udgjöre en fuldendt og i sig selv afsluttet Deel, og 

 at de höre til de afsondrende Organer {organa secretoricC). 



Men hvad de afsondre, har jeg hos Pattedyrene endnu ei 

 bestemt kunnet erfare. Da hos Fuglene, AUantois udvikler sig 

 samtidig med disse Organer, har jeg alierede for fleere Aar si- 

 den undersögt den Vædske, som deri findes, og er bleven fuld- 

 komment overbeviist om, at den indeholder Urinsyre. Man 

 kan med tilstrækkelig Grund formode, at denne Vædske har sin 

 Oprindelse fra de i Fuglene sig befindende analoge Organer *). 



Disse Organer höre altsaa til de udskillende Organer (Or- 

 gana excvetoria s. depuratiça)^ og udgjöre de urinudskillende 

 Redskaber i Embryets forste Udviklingsperiode. Dette bestem- 

 mer mig til at kalde dem Primordial- Nyrer ^*). 



*) Jf. Det kongl. danske Videnskabernes Selskabs naturvidenskabelige 

 og inatliem. Afliandlinger , D. I. , Kblivn» 1824, S. LXXVII. 

 Meckel's Archiv, B. VIII., S. 332, Dengang ansaae jeg dem vel 

 endnu for de sig udviklende Nyrer. 



♦*) Raihhe Iiar formodet, at disse Organer ere Afsondrings- Apparater 

 lig Nyrerne. Men da han endnu ei har kjendt deres Organisation 

 og deres- Udforselsgange, troede han^ at det, som de afsondre, atter 

 opsugedes. "Nur mögen wir,'' siger han S. 115, "dabey beachten, 



