179 



den forvandlet til en yderst tynd Traad, der siden igjen omdan- 

 ner sig til en Canal; ofte fattes et Stykke, eller der viser sig en 

 Række af smaa Blærer^ hvis Leie fölger Canalens Retning. 



At disse Canaler virkeligen ere de tilbageblevne Udförselsgan- 

 ge af Primordialnyrerne, derom vil der for dem, som selv forfölge 

 denne Undersögelse, ei blive nogen Tvivi tilovers. De have det 

 samme Lob, aabne sig paa samme Sted, staae i Forbindelse med 

 de samme Dele som Üdförselsgangene. Dertil komme endnu de 

 mange Varieteter, som man finder ved dem, at ofte kun enkelte 

 Stykker af Canalen ere tilovers, at den Part som ligger ved Mo- 

 derhalsen, i Drægtighedens Tid ogsaa tager Deel i de Foran- 

 dringer, som vise sig i denne, om den endog ei er forbunden 

 med den övrige Deel af Canalen. Alt dette tyder hen paa, at 

 disse Dele ei længere ere selvstændige f men Rudimenter af 

 allerede forsvundne Organer. 



Men om Vaginalportionen, der næsten altid er af samma 

 Beskaffenhed og ikke undergaaer nogen synderlig Forandring og som 

 stedse er fyldt medSliim, nu som sliimafsondrende Organ haren 

 Function, om nogle kjertelagtige Dele, som hos Soen ligge langs ad 

 samme, ere Rester af Primordialnyrerne eller senere udviklede 

 Sliimkjerller, derom kan ieg endnu ei give nærmere Oplysninger. 

 Om fremdeles disse Canaler lade sig finde hos alle Dyr, om 

 maaskee kun under Drægtigheden, tor jeg heller ikke antage 

 som bestemt*). , . 



Maatte denne Udtydning, der forst fremsættes halvandet 



*) Ogsaa hos Fuglene bliver Primordialnyrernes Udfö'rselsgaiig , i det 

 mindste en Tid lang, som Rudiment tilbage. 



Z 2 



