242 



De fleste Somænd maae have bemærket, at man i Almin- 

 deliglied har Regn mellem tvende modsatte Vindströg, saa at 

 iiaar en Vind har hersket nogle Uger, vil en eller to Dages Regn 

 gjerne spaae den modsalte Vind. Dette foraarsages vel ikke 

 altid blot ved Afkjöling. Regnen i Vindbygerne er vel og 

 stundom en Folge sf de sig forskjelligt bevægende Luftkolon- 

 ners gjensidige Tryk. I de indiske Have er det altid Paalands 

 Monsoonen som giver Regn. Men selv et Bjerg af maadelig 

 Höjde, især dersom det har en tragfformig Slugt i hvilken Vin- 

 den kan bringe sig selv i Klemme, er tilstrækkeligt til at frem- 

 bringe Regn. Dette er saa sikkert, at der paa den lille Oe St. 

 Croix gives Plantager som altid faae Regn og andre som sjel- 

 den faae denne Himmelens Gave. Og dog ere de Bjerge som 

 saaledes byde Passatvinden Modstand, ikkun 8 à 1200 Fod 

 over Havfladen, altsaa Afkjölingen ikkun een à to Thermometer 

 Grader. Men det som fornemmelig syne.s mig at vise, at det er 

 Trykket som i dette Tilfælde bringer Regnen til at falde, er at 

 den falder for den naaer Bjergene, altsaa for den kommer til det 

 afkjölede Sled. Jeg vover ikke at forklare dette^ men jeg bor 

 anfore Erfaringen. 



Ligesom et ringe Tryk kan faae Regnen til at falde, saa- 

 ledes kunne og ringe Aarsager forhindre dens Fald. 



Ofle naar vi paa St. Croix forventningsfulde længtes ef- 

 ter Regn, for at fylde vore Cisterner og give de smægtende Suk- 

 kerplanter Næring, har jeg seet herlige Byger komme op med 

 Vinden, men i det de have naaet Öens Ostspidse, har Regnen 

 deelt sig og er falden i Soen langs begge Sider af Öen, uden at 

 Landet har faaet en Draabe. Jeg troer dette Phænomen kan 



