279 



det lykkedes mig at adskille dem ved at digerere Bundfaldet ved 

 SvoveJbrint-Svovelammonium med Eddikesyre, hvorved jeg fik 

 Oplosningen, som forholdt sig aldeles som Ceriumoplosning, og 

 malte brune Flokker uoplöste. Jeg har ikke vneret istand til at 

 afgjöre, hvilket Metal det er, da jeg havde en saa yderst ringe 

 Mængde deraf; thi det udgjör neppe töö^üöö af Leret, men ]eg 

 skal her angive dets Egenskaber, forsaavidt som de Forsög, jeg 

 har kunnet anstille, vise dem. 



1. Det brune Stof er et S vo velmetal ; thi opvarmet for Blæ- 

 seroret brænder det med Svovellugt. 



2. Dette Metals Ilte er mörkt guulbruunt; det oplöser sig 

 i Phosphorsalt, og meddeler dette, saalænge Glasset er varmt, en 

 guul Farve, som dog næsten forsvinder ved Svalingen. 



5. Metallets Ilte oplöses af Saltsyre og Svovelsyre, og bund- 

 fældes af Oplosningen baade ved Kali og Ammoniak} det giver 

 med svovels. Kali et Dobbeltsalt ligesom Cerium. 



Da jeg i Lobet af disse ündersögelser fandt Spoer af Ceri- 

 um i næsten alle vore Leerarter, selv i saadanne, som ikke inde- 

 holde Kali, og altsaa ikke indeholde Glimmer, saa antog jeg, at dette 

 Metal hidrörte fra Feldspathen, ja det blev mig ikke usandsyn- 

 ligt, at den skandinaviske Feldspaths rodlige Farve hidrörer fra 

 Cerium. Mine Forsög^ anstilte igjen paa samme Maade, gave 

 ogsaa det Resultat, at den Feldspath, som findes i Omegnen af 

 Arendal, og som benyttes her paa Porcelainfabriken, virkelig 

 indeholder Cerium; men neppe kan jeg antage, at en saa ringe 

 Mængde, maaskee ikke en Tusindedeel, kan frembringe den 

 Farve^ som Feldspathen viser. Jeg har ogsaa undersögt Quart- 



