10 



liundar, som äro väl dresserade för något visst än- 

 damål, bli ungarne skicklige för samma ändamål, 

 till och med ulan drcssur, i fall föräldrarne genom 

 flera generationer varit på samma sätt dresserade. 

 Han påstår sig äfven, under sin långa erfarenhet 

 såsom jägare, hafva märkt en stor olikhet hos mor- 

 kullan i sin hembvird emedan den för 60 år till- 

 baka, då den ej mycket oroades, var föga skygg, 

 men nu är det i högsta grad. [Denna genom arf vun- 

 na fruktan för mcnniskan, som äfven yttrar sig hos 

 vuigar, hvilka ej kunnat erhålla den genom egen 

 erfarenhet, synes aldra tydligast vid jemförelsen 

 af djur, som lefva på obebodda trakter, eller sådana 

 ställen hvarest de ej jagas, med dem af samma art, 

 som lefva under motsatta förhållanden. I förra fallet 

 visa de ej större fruktan för menniskan än för andra 

 djur]. Kn. anmärker alt de Norrska hästarne och de- 

 ras afkomma med största lätthet läras att lyda kom- 

 mando, men äro svåra att dressera till att rätt 

 väl lyda belslet, emedan Norrmännen mera styra 

 sina hästar med ord än med tömmen. Han har 

 vidare iakttagit, att Norrska hästar och deras afkom- 

 ma ej låta instänga sig, såsom de Engelska, af häc- 

 kar ("hedges"), utan gä rakt på och genom dessa, 

 hvaraf han slutar 'att Norrmännen ej måste nyttja 

 sädane stänofsel för hästar.' Detta sednare är väl 

 bekant för oss i Norden, och vi kunna af det an- 

 förda göra den slutsatsen, att engelska hästarne, 

 genom vanan att lefva på släta fält, instängde af 

 häckar, erhållit en ärftlig obenägenhet för att tränga 

 sig fram genom buskage. 

 Djnrs Om djurs vintersömn har Berthold lemnat en 



afhandling i Mullers Archiv 1837 p. 63. Genom 

 försök på Myoxus avellanarius visar han, att vin- 

 tersofvande djurs temperatur småningom ändrar sig 

 efter temperaturen i det ämne hvari de ligga, och 



vinter 

 sömu. 



