49 



ej finna mera än 7 vilda arter, nemligeu 5 fläder- 

 möss och 2 glires (Capromys Fournieri och pre- 

 hensilis). Dock uppräknas några andra, som en- 

 ligt iramla författares vitnesbörd fnnnos der vid 

 Europeernes ditkomst, men blifvit utrotade. Nu 

 hafva de Europeiska tamdjuren samt rättor och möss 

 blifvit der införde. Hunden, katten och hästen 

 hafva blifvit förvildade. "Hjortar" sägas vara in- 

 förde (arten bestämmes ej). Om den ursprungliga 

 Amerikanska hunden, som ej kunde skälla, samlas 

 de gamla författarnes uppgifter. Några mera be- 

 stämda och rent zoologiska uppgifter skulle hafva 

 varit önskvärde. 



Ger va is afhandlar Mammalia på Antillerna 

 i Ann. Se. Nat. vol. 8 (1837) p. 60. (Se äfven i 

 rinstitut 1837 N:o 218^ — Isis 1837 p. 843). — 

 Solenodon paradoxus Brandt, från Hayti, är en 

 verklig Sorex. 



Däggdjuren till Darwins resa till Sydamerika 

 (Zool. till Voy. of Beagle, hft. 2 — 4), nämnas i 

 Ann. Se. Nat. X p. 379: de äro: 

 Desmodus d'Orbignyi Delphinus Fitzroyi n. sp. 



Phyllostoma Greyi Cervus campestris Fr.Cuv. 



— perspicillatum Om Guanaco. 

 Vespertilio chilieensis Mus decumanus 



Dysopes nasutus — n)aurus n. sp. 



Canis anlarcticus Sh. — jacobiae n. sp. 



— magellanicus Gray — insularis n. sp. (var. 



— fulvipes Martin. af Rattus?) 



— Azarae Pr. Max. — musculus 

 Felis Yaguarondi Desm. — longicaudatus n. sp. 



Prof. Sundevalls Anb. t83y—>84o. 



