5-2 



kanter (crist;e) visar sii^. 1 denna akler åv det 

 som man vanligen beskiifvit djnret säsom Siinia 

 Satyrus. Under den vidare tillväxten bli liufvu- 

 dets kanter tvdliya och utslående: de mot Menni- 

 skans lineae senncirculares svarande cristie, liirjja då 

 parallela ofvanför tinningarne, närmande sig hvar- 

 andra mer och mer. Slutligen sammanflyta de, 

 först baktill, sedan helt och hållet, då djuret blir 

 pammalt, till en enda crista, hvilken liksom hos 

 rofdjuren sammanlöper med crista occipitalis. Ogon- 

 br} nskanterne bli starkt utstående och nacken blir 

 alldeles platt säsom hos rofdjuren. Ansigtet blir 

 stort, med starkt utstående kindbågar. Djuret är, 

 såsom fullväxt, åtminstone 5 fot högt. Hos honan 

 tror D. alt hjesskammarne alltid förblifva något 

 åtskilda. Han tror äfven att nageln på bakre tum- 

 men förloras med åldern, men det var redan långt 

 förut upplyst af Brayley (Brewsters Journ. VII. 

 (1835) p. 72), att denna nagel saknas eller finnes, 

 utan att utvisa någon ålders eller artskilnad. B. 

 sä"er att najreln oftare saknas än finnes. 



Owen hade i Zool. Proc, October 183f), af- 

 handJat samma ämne, och dessutom framställt en 

 ny närslägtad art, S. morio från Borneo, samt vi- 

 sat att S. Abelii, som linnes på Sumatra, men är 

 föga känd , skiljer sig genom några temligen be- 

 tydliga olikheter i cranium från den egentliga S. 

 Satyrus; men dock rättast borde, tills vidare, an- 

 ses föl- en varictet deraf. Han hade i Zool. Proc. 

 1837 p. 82 beskrifvit cranivim af den fullvuxna 

 vanliga Orans l'tan£f (under namn af S. Wurmbii)_, 

 som af Cuvier ansågs ej blott såsom annan art, 

 utan anfördes såsom typ för ett annat slägtc: Pongo, 

 hvilket ställdes bredvid Babianerne, och ännu bi- 

 behölls i Burmeisters Handbuch 1836. Han lem- 

 nar ännu en uppsats om dessa djur (i Ann. Se. 



