53 



Nat. XI p. l'i'2) såsom svar på, ocli rättelse vid 

 Dumortiers nyss anförda afliandling. Den af 

 honom beskrifna Simia inorio var ett gammalt djur, 

 som liade alla kindtänderne, ej blott utvuxne, utan 

 betydligt slitne, och alla suturcrne liopviixne, och 

 likväl liade den starkt convex nacke, då S. satyrus 

 har fått platt nacke redan innan sista kindtanden 

 visat sig. Den kan således hvarken förväxlas med 

 en ung eller gammal S. satyrus, utan utgör en 

 egen, ganska skild art, som är vida mera menni- 

 skolik än S. Satyrus. Simia Morio är betydligt 

 mindre än Satyrus,- har alltid convex nackej cri- 

 stae sammanflyta aldrig i hjessan och nackens cristae 

 bli alltid i midten åtskilde. Den har mindre kind- 

 tänder än S. Satyrus, och dess hörntänder äro än 

 mindre än på honan af nämde art, h varemot fram- 

 tänderne äro -fullt ut lika stora (och således i pro- 

 portion till liufvudet betydligt större än hos den). 

 — Han upplyser vidare (på sistn. ställe) att tum- 

 mens nagel linnes eller saknas ömsom, hos både 

 äldre och yngre individer af S. Satyrus, nemligen 

 såvida hela sista leden på tummen finnes eller sak- 

 nas, hvilket ömsom inträffar. Enliijt Owens be- 

 skrifninijar finnas följande arter af Oran<r Utanför 



1 Simia morio på Borneo, sällsynt. 



2 — Satyrus hvaraf antages tvä varieteter: 



a) den vanliga, från Borneo, hvilken så- 

 som fullvuxen fått namn af S. Wurmhii. 



i) från Surnatra (S. Abelii Auct.). 

 Tcmminck beskrifver utförligen S. Satyrus 

 från Borneo i Monographies de Mammnl. 2. p. 113, 

 och ölverensstämmer med det förut nämda, men 

 han omtalar ej S. Morio, och säger sig ej känna 

 S. Ahelii från Sumatra, hvilken "möjligtvis kan vara 

 t-n skild art". Han uppräknar de ställen hvarest 

 den är beskrifven (Abel Narralive 320j — Edinb. 



