54 



Philos. Journ. 1827, 371 & 81. — Ann. Se. Nat. 

 1836. 313), — [Om Orang- Utang kan vidare läsas 

 Blainville Coniptes rendiis 2, p. 75; och Ann. 

 Se. Nat. V, (1836). — Miiller i sitt Areliiv, arsb. 

 för 1836, och särdeles Wicgmanns årsberättelser. — 

 Owens första afh. finnes upplagen i Isis 1838, p. 

 200; — Dumortiers, i Fror. JSot. 1839 Febr. och 

 Temmincks i Isis 1839, p. 76]. 



Uti den förut uämda: Vcrhandelinoen över de 

 Naturl. Gesch. etc. lemna Hrr Schlegel och Miil- 

 ler slullifjen en afhandlinij öfver Orani; Utang', 

 hvari var kännedom om detta djur noga under- 

 sökas. De visa, att vi ej äga underrättelser, som 

 kunna anses äga någon grad af sannolikhet, att 

 Orang Utang eller ett dermed närslägladt djur, 

 finnes i andra länder än ^o/'«eo och Sumatra, samt 

 att underrättelserna från detta sidstnämda ställe äro 

 ganska otillräckliga för djurets närmare bcsläni- 

 mande. Genom jeniförclse af ett ganska stort an- 

 tal Cranier och exemplar, i alla åldrar, från Bor- 

 neo, finna de, att Simia Satyrus derstädes varierar 

 högst betydligt i anseende till hufvudets bildning, 

 och söka visa, att den af Owen uppställde S. 

 3Io7'io ej är annat än en individuell varietet af den 

 vanliga arten, samt att honorna vanligtvis i mer 

 eller mindre grad utmärka sig just genom de form- 

 förhållandeil , som Owen anfört såsom character 

 för sin S. morio. — Enligt det som vi veta om 

 Orang Utang från Sumatra, skulle den afvika, från 

 den på Borneo, genom en liten olikhet i färgen, 

 "brist på kindpåsar", och smalare, jemnbreda näs- 

 ben; men motsvarande olikheter hafva de Åhen 

 funnit hos exemplar från Borneo, och sluta deraf, 

 att man ej med sannolikhet kan antaga mera än 

 en enda art, S. Satyrus. Den lefver på marken 

 1 sumpiga, lågländta trakter. 



