72 



hvaraf dock 5 äro tvifvelaktige och en, M. africana 

 (Viv. Zorilla Thunb.), som bebor Afrika, af andra 

 författare anses ej höra hit. Författaren utreder 

 ypperligt dessa, hvarannan nära liknade och förr 

 sammanblandade aiter, samt visar, atthvarjcart har 

 ett eget, inskränkt område att bebo. Om den stank 

 som de, i likhet med en stor del Mustela- och 

 Viverra-arlade djur, sprida, säges, att den är så 

 stark, att den angriper ögonen liksom svafvclrök, 

 då de luktgifvande körtlarne öppnas. Artcrne in- 

 delas i 2 subgenera : 



Thiosmus , med 4 kindt.; 10 sp, fr. Sydamerika. 

 Mephitis , „ ^ „ 6 - - N.Am. och 1 i Afrika. 



Wiegmann föreslår namnet Rhabclogale , i 

 sin förut nämda afhandling om Piofdjursordningen 

 (Wiegm. Arch. 1838, p. 267), för Mephitis africana 

 Licht. men rättar detta till /rfo«j.r Kaup, (i Wiegm. 

 Arch. 1839, 423). Namnet Zorilla är ett Spanskt 

 diminutiv af Zorra, räf, och passar således ej till 

 systematiskt namn; det tillhörer dessutom en ameri- 

 kansk art enl. Lichtensteins nyss anf. arbete. 

 Han antyder tillvaron af 4 dilhörande arter i Afrika 

 och Asien. 



"Ratclus'' Indiens (Ursus indicus Sh.) beskrif- 

 ves af Burton Zool. Proc. III, p. 113 (Isis 1837, 

 p. 145). Anses skild från den Capska. 



Pietrusky, notiser om lefnadssättct af Meles 

 Taxus, Wiegm. Arch. 1837, p. 160. 



W a t e r h o u s e om Meles labradoria , Zool. 

 Proc. 1838, p. 153. Dess cranium utmärker sig 

 genom bredden öfver nacken, som är lika med 

 bredden öfver arens zygomatici. Nosspetsen är hå- 

 v\", länderna nåfjot litet olika med M. Taxus o. 

 s. v., hvarföre ett nytt slägtnamn, Taxidea, föresläs. 



Hodgson om Ursitaxus\\~\U'an Nepal. As. 

 Res. XIX (Ann. Se. Naf. XI, p. 127). Enligt be- 



