75 



är något högre än de närgränsande sma tänderna, 

 hvarigenom den närmar sig till Centetes. Af förf. 

 jemföres den endast med denna sednare. Rvoo-en 

 är såsom hos Erinaceus tätt fullsatt af taofsfar. utan 

 här. G. leninar en monografi af Ericulus oq\\ Cen-C.eniete%. 

 tetes i Guérins Mag. 1839. Till förra släglel räknas 

 2 arter: E. iiigrescens och DufFons Tendrac,- till 

 det sednare 3, hvaraf en ny: C. armatus , alla frän 

 Madagaskar. 



Gray indelar slägtet Sorex i 5 genera, med Sorex. 

 öfversigt af arterna, i Zool. Proc. 1837, p. 123. 



Nathusius afhandlar de Europeiska nähb- 

 mössen, Wiegm. Arch. 1838, 1 p. 19. Var all- 

 männaste Svenska art benämnes S. vulgaris efter 

 Linné i Mus. Ad. Fr. (Hans afhandling följes i 

 Keyserling och Blasius Eur. fauna). Namnet S. 

 Araneus användes af de nyare efter Bechsfein, för 

 en tysk art. — Om Europas Sorices, se äfven 

 Selys études de niicromammalogie. 



Jenyns om Englands Soj-iccs Jardines Mag. 

 2, p. 24; samt vidare i Taylors Ann. 1, p. 417 

 (1838); — ibid. 2, p. 43. Öm Tyska arter ibid. 

 2, p. 323. 



Den Svenska Sorex fodiens beskrifves säsom 

 ny art, under namn af Amphisorex Linneana, af 

 Gray i Taylors Ann. vol. 2, p. 287, efter ett 

 exemplar som han erhällil af Hr J. Wahlberg. 

 Den Engelska, A. Pcnnanti Gray, skall vara brun- 

 svart, med kortare svans: knapt längre än hälften 

 af hnfvud och kropp; på den nordiska f Selys 

 och Nathusius återförena dem. 



Duwernoy om Sorex alpinus Schinz. In- 

 stitut 183Ö, N:o 147. 



Rathke anser S. suaveolens Pall. för identisk 

 med S. elruscus Savi (i den förutn. Beytr. zu 



