87 



kortare än liufvudct, svansen ofvan hvit, kortare än 

 hufvudet (2 — 34^ tum utom håren); säges bli hvit 

 "af älder", ej om vintern!. Dess anatomi finnes i 

 Jardines Mag. 2, p. 283. Svansvertebrerne 13 (hos 

 L. limidus 16. L. variabilis har i3 enl. Nilsson, 

 eller 12 pä ett skelett som jag nu har till hands). 

 Troligtvis är den ej skild från vår nordiska L. \a- 

 riabilis, med hvilken den äfven förenas af Keyser- 

 ling och Blasius — (se äfven i Tavlors ann. 2, p. 70). 



Den Nordamerikanska Lepiis glacialis blir om 

 sommaren gråbrun, med tydligt svarta ("conspicu- 

 ously black") öron, men lärer ytterst sällan fås vid 

 den tiden, hvarföre den blifvit beskrifven såsom all- 

 tid hvit. — Bachman Philad. Träns. VI, p. 22(). 



Lepus Bachtnanni "n. sp." fr. Nordamerika 

 Waterhouse Zool. Proc. 1838, p. 103. — Bach- 

 man lemnar en öfversioft af alla de N. Amerikanska 

 hararne i Journ. of the Acad. of Nat. Se. of Philad. 

 VII, (enligt Rcvue Zool. 1838, p. 291). 



BRUTA. — Blainville afhandlar generice AlimSn 

 hela ordningen ("Edentés"). Han genomgår histo-"'^^'^'^*'^'" 

 riskt kännedomen om dem, och utmönstrar Bra- 

 dypus som Förf. vill hänföra till Primates. Alla 

 samtlige tillhöra heta Zonen, nemligen: 



l:o med kindtänder 2:o tandlösa 

 Gamla Contin. Oi-ycteropus Manis. 



Amciika Dasypus Myrmecophaga. 



I fossilt tillstånd känner man Megatherium gigan- Fossil» 

 team, hvaraf ett skelett (innes i Madrid, från Syd- "'*^'^' 

 anicrika. B. beviser att det varit en art af huf- 

 vudsläglet Dasypus, som alldeles ej liknat Brady- 

 pus, hvarmed Cuvier jenilört det. Det har till 

 o. m. haft hård hud liksom Bällorna, och varit 

 närslägtadt med D. chlamyphorus (Chlam. truncatus 



