102 



hvita oxarne i Calcdoniska skogen, hvilka då bör- 

 jade blifva sällsynta, och det är väl intet tvifvel 

 nnderkasfadt, att de som nu finnas Ijärstamma di- 

 rekte från dem. De tocde vara den enda nu lef- 

 vande, verkligen vilda Jemning, af stammen till 

 vår hemlamda boskap. De äro ganska skygga, lill 

 ocli med svåra att fä se, och tyckas hafva mycken 

 likhet i seder med kronhjorien (Taylors Ann. 2 p. 

 274 — och, med vigtiga historiska tillägg, i Fror. 

 Not- April 1839, X. 6). [^En undersökning af de- 

 ras öfverensslämmelse, och olikbeter (till färgen m. 

 m.) med åea nyss förut nämda, nu utdöda, vilda 

 oxarten i Preussen, Skåne m. m., vore högst önsk- 

 värd J. 

 RjaAiter. Bos hrackycerus fr. Sierra Leona, utmärkt af 



oformligt stora örOn och korta bakåt liggande horn j 

 utan hänghud; lik B. pegasus GrifF. Grayi Taylors 

 Ann. 2 p. 284, med fig. — Bibos suhJicemachalus 

 Hodgson Proc. of the As. Soc. of Bengal Juni 1837, 

 är Bos fronlalis Lambert, och B. silhclanus Fr. 

 Cuvier, enl. Delessert, Rev. Zool. 1839 p. 129, 

 der äfven bcskrifninsf finnes. 



Oois Nahoor från Himalaya, se Zool. Pr. 

 1838 p. 80. 

 Gipra. Schinz om de vilda gelarterna, i N. Schweitz. 



Denkschr. 1838 p. 1 — 25, tab. 1—4. De som lef- 

 va på pyreneerne anses utgöra en egen art, C. py- 

 renaica Sch. : hannens horn hafva mera likhet med 

 bönans. 

 Antilope. OgJl^J O™ antelopgenus Kemas , Z. Proc. 



1837 p. 81. Instit. 1838 p. 311. 

 Id. om 2 lefvande Anteloper: BulTons Koh oc\\ Koba 



ibd. 1836 Oct. 

 Id. nya arter: ibd. Nov. 1836 (Tsis l.'^38 p. 213): 

 Jxaliis Prohaton (n. gen.?) efter ett enda skinn, 

 "kanskeen Antelop: A. Ixalon"j "synes sakna horn". 



