104 



Rl. Javanicus Gm. Pall. M. (ulvivenler n. sp. 

 M. Kanchil Raffl. M. Stanleyanus „ 



Cerrus. P^* samma ställe anförcr Gray en förut obe- 



gagnad karaktcr, som är af mycken vigt vid be- 

 stämmandet af hjortslägtets arter, nemligen de hår- 

 tofsar, som finnas pä bakre fötterna. De äro lika 

 hos olika åldrar ocli kön af samma art, och tyc- 

 kas endast saknas hos C. Muntjac. Dylika knippen 

 finnas hos Anteloperne blott pä framföfterne, hvar- 

 före de utgöra ett af de bästa medel att skilja 

 mellan de hornlösa honorne af dessa bada slägten. 

 Man finner: 



l:o blott en härtofs pä yttre sidan af bakre meta- 

 tarsus, vid öfre tredjedelen, hos C. Elaphus, 

 canadensis, Axis, porcinus, Hippelaphus, Da- 

 ma, niger. (C. canadensis, kanske flera, har 

 en tofs af upprätta här i bakie kanten af me- 

 tatarsus). 

 2:o tvä tofsar: en utät pä bakre sidan af metat, 

 (vid nedre Oj f-n pä inre sidan: C. virginianus 

 och var. Mexicanus. 

 3:o blott en, belägen pä inre sidan: C. rufus (?) 



och ett par obestämda arter. 

 C. ^/cej har en yttre tofs, närmare basen, och en inre 

 [Pä Svenska Elgar sitter en i sjelfva bakre kan- 

 ten af metatarsus, vid öfrejj den inre är brun 

 och nägot tätare, men ej längre, än det omgif- 

 vande häret. C. Tarandus har en dylik hvit, 

 inpä tarsusj för öfrigt ingen tydlig. C. Capre- 

 olus har säsom ofvan l:o. Ref:s anm.J. 

 „. ^^ Rapp beskrifver i Mullers Archiv. 1839 p. 



»vans. 363 den körtellika massa, som hos kronhjorten om- 

 gifver svansens vertebrer och senor. Detta organ 

 har, pä Aristotelis tid sä väl som nu, bland jägare, 

 gifvit anledning till den sägen, att lijorten har 



