107 



af värmen och är blandadt, eller liksom uppslam- 

 madt med mjölk]. — Om Elefanten finnes mycket 

 samladt i Wiegm. Arsb., hvilket jag endast derur 

 känner. 



Enligt G. Vrolik har underkäken hos Afri- Rbinoc. 

 kanska Rhlnoceros 4 små framtänder, som dock refben', 

 tyckas tidigt utfalla. Denna art har .20 eller 21 '«"•"• 

 par refben; de öfriga arterna torde blott hafva 19, 

 enligt Cuvier m. fl. Equus monlanus har 19, 

 Quagga och Zebra 18. (Ann. Se. Nat. 183/ vol. 7 

 p. 20; der, mera i samma ämne). — Vid mötet i 

 Prag yttrade Lumnitzer en förmodan att Rhinoc. 

 unicornis tidtals fäller hornet. 



Etl exempel på de stora djurens undanträn- 

 gande af menniskan och isynnerhet af Europeerne 

 finner man i Smiths Illustrations of the Zool. of 

 South. Africa, med afseende på Rhiiiocej-os. Detta 

 djur fans allmänt vid Tafelbay då Holländarna 

 började anlägga Cap-colonien. ]\u är den undan- 

 trängd långt utom gränserna af coloniens område, 

 och Sm. tror att det ej dröjer länge förr än den 

 blir inskränkt till central afrika. ^ — Det är ej blott 

 Rh. bicornis som sålunda vikit undan; äfven Rh. 

 siiiins , som för några år sedan ej var ovanlig vid 

 Littäku, har nu genom skjutgevärens allmännare 

 bruk upphört att visa sig på lOD mil (trol. En- 

 gelska?) omkring denna stad. (Revue Zool. 1839 

 p. 23). 



I v. d. Hoeven bestämmer de 2 kända ar- 

 terna af Phacochocres. Act. Bonn. XIX p. 169: de 

 qvibusdam Mamm. &c. — Sus barhatus n. sp. fr. Sus. 

 Bornco; Muller i v. d. Hoeven &c. Tiidschrift 5, 

 p. 149. — Eyton anm. vid skelettet af slägtet 

 Sus, Zool. Proc. 1837, p. 23 (om olikhet i vcrte- 

 brerncs antal). 



