108 



PHOCACEA. — ÖlVcrsigt af Orduiiigen, se 

 Svensk litcratur. 

 „, , Om den skälhundsart , som lemnar ett finare 



Peisverks ' 



Skälen. -pels verk (Fur scal) erhålla vi skattbara, ehuru ej 

 fullt tillfredsställande underrättelser af R. Ha mil- 

 ton. Den är en Otaria och anses vara densamma, 

 som blifvit beskrifven under namn af Phoca falck- 

 landica och longicoUis, men aldrig varit rätt känd. 

 Framfötterna sitla jenit vid midtcn af kroppen, 

 bafva en bred hinnkant, men sahnahlor. Bakföl- 

 terne hafva långa klor. Huden är ganska tunn, 

 betäckt af täta mjuka hullhår och mera spridda, 

 hvitgrå, vid roten svarta stickelhår. d^ är 6f fot 

 lång; honan blir ej hälften så stor, blott 34^ fot lång. 

 — Denna art lefver i polygami: en hane härom- 

 kring 20 honor. De gå till lands i Nov., Dec. 

 Först komma hannarne, som invänta honorna, 

 bvarefter parningen sker i hela December. Dräg- 

 tigheten varar nära ett år, under hvilken tid kö- 

 nen blifva tillsamman. Ungarne äro tjenlige alt 

 gå i vattnet i Februari- De unga eller gamla in- 

 dividuer, som ej äro skicklige till fortplantning, 

 komma till landet i Februari, för att vinder de 

 följande 2 månaderne fälla hår. — De vigtigaste 

 upplysningarne om detla djur fas af Kapt. Wid- 

 dells resa mot Sydpolen 1825. Cook var en af 

 de första som vände uppmärksamheten på vigten 

 af denna skälhunds fångst. Den fanns då i otalig 

 mänsfd vid Falhlands uarne , hvarest den nu är 

 fullkomligt utrotad 5 den har bibehållit sig vid S. 

 Georgien, S. Orhneys , och isynnerhet Sydshetlaud. 

 Genom Cooks officiella berättelse efter dess resa 

 1771, uppstodo spekulationer, så väl på trän af 

 flera arter, särdeles den gigantiska Ph. proboscidea, 

 som på hudar af denna art. Blott från S. Georgien 

 har årligen kommit skallran till London för 1 



