123 



käken; brcislfenorna äro ofvan svarla, under livita. 

 B. rostiata lärer vara den allmännaste arten, bäde 

 vid Norrige och i Kattegat. 



Vi omnämna i sammanliansf härmed de un- 

 derrätlelser som Knox Ien)nat om en ung B. ro- 

 strata , fångad vid Frith of Forth i Skottland, i Fe- 

 bruari 1834. Den hade blott 10 fots längd (9 f, 

 11 t. Engl.). [Den var ej något foetus, och visar 

 att Kröyer troligtvis dömt rätt vid bestämmandet 

 af den nyfödda ungens längd. Om man, efter de 

 af Kröyer uppgifne matten, ville bcdömma Balae- 

 noptera i enlighet med det som förut är anfördt 

 om Phvseter, att honan blott är hälften så lån"- 

 som hannen, så skulle c^ af B. rostrata vara un- 

 gefär lika stor med $ af B. Boops, eller 49 a 50 

 Ibt. Men sannolikt är skillnaden mellan könen ej 

 så stor som hos Physeter. I alla fall blir anta- 

 gandet af en liten och en stor art af Balajnoptera 

 nödvändigt.] Knox anför att ofvannämde exemplar 

 hade 8 st. morrhår (bristles) sittande "i perpendi- 

 culära rader" "på nosen, på båda käkarne"; 614 

 l)arder, af blek rosenfärg, liksom hela munnens 

 insida. Inga tänder; 11 rygg- och 36 derpå följande 

 kotor (Boops skall hafva 13 och 40). Några anatomiska 

 underrättelser lemnas, hvari bland den, om en stor va- 

 sculös massa af "erectile tissue" som fyller större delen 

 af hufvudct och sträcker sig nedåt ryggmärgskanalen. 

 — Afven några underrättelser, som visa att hvalarne 

 dägga sina ungar, och alt deras mjölkkörllar ej äro, 

 såsom GeofTroy påstått, af annan natur. (Jamesons 

 New. Edinb. IMiilos. Journ. XVIII p. 197). — Om 

 Hardernc hos B. rostrata se Uavin Ann. Se. Nat. 

 V. p. 266. 



