135 



nas uti varma zonen (11 — 28" lat.) 240 arter i låg- 

 landet; dessutom 32, som tillhöra de lägre bergen; 

 60 pä bergen mellan 5 och 11 tusen fots höjd, samt 

 22 öfver 11,00U fot (bland dessa ungefär hälften 

 gemensamme). I regionen mellan 28° och 34° lat. 

 fittnas 72, och i den återstående sydliga regionen 

 (34 — 45°), blott 22 arter. Fattigdomen på former 

 i den mellersta och södra af de nämde regionerna 

 lillskrifves landets torrhet samt bristen på skog och 

 insekter. Märkvärdig är den olikhet, som råder 

 mellan de båda sidorna om andiska bergen. Östra 

 »idan som till sin betydligare del, nemligen inom 

 den varma zonen, har ymnigt regn och rik vege- 

 tation, räknar 374 arter, under det vestra sidan 

 från Lima till Patagonien, som, tillfölje af bristen 

 på regn, har en ytterst fattig vegetation, blott äger 

 "46" arter sångfoglar. Af dessa äro "25" arter ge- 

 nnensamnie, så att vestra sidan blott har '20" egna 

 arter. 1 de båda södra regionerna är olikheten 

 mindre öster och vester om bergen. — Ofverens- 

 stämmelsen mellan de kallare sydlijja trakterna och 

 d« högre bergländcrne i heta zonen, synes redan 

 af artantalet; men den blir ännu större genom de 

 många, på båda ställena gemensamma arterna; 8 ar- 

 ter finnas både i den sydligaste regionen och i hög- 

 länderna mellan II och 15° lat. De trakter af 

 låglandet, som äro beväxta med buskage, liafva det 

 vitla största antalet artei", nemligen 220. De in- 

 sektätande arterna utgöra i af hela antalet, och 

 Miiscicapa; äro den artrikaste familjen; den utgö- 

 rcs af 88 arter. Tabeller öfver genera Icmnas. Förf. 

 jemför Sydamerikas sångfogel-fauna med Europas, 

 men ej med Afrikas, som har närmare likhet till 

 klimatet; Sydamerikas sångfoglar flytta ej så regii- 

 lieit, eller sa bestämdt som Eurojias. (Hela Af- 

 haiidlingcn finnes i Wiegm. Archiv 1839 p. 235), 



