245 



Entomologi. 



Då man studerar insekternas lefnadssält, t räf- Insekter- 

 far man ganska ofta fenomen, som tyckas pä det stfnkty 

 tydligaste ådagalägga, att dessa små djur ledas i 

 sina handlingar af en, på förnuft och egen erfa- 

 renhet grundad beräkning, som skulle hedra sjelf- 

 va menniskan. Det är i synnerhet för omsorgen 

 om aflbdan, som insekternas konstfärdighet, liksom 

 all annan rönt djurisk instinkt, utvecklar sig, och 

 det synes som om denna skulle nå sin höjd inom 

 insektklassen. Réaumurs, De Geers och flere en- 

 tomologers arbeten äro uppfyllde af berättelser här- 

 om och en hvar kan lätt öfvertyga sig, att dessa 

 forskare sett ocli antecknat rätt, ty nästan hvarje 

 insektarts lefnadssätt företer exempel derpå, om 

 man blott förmår, att med tillräckli": ihärdighet 



' Dö 



och uppmärksamhet följa och uppfatta dem. Ett 

 sådant exempel har nyligen blifvit utmärkt väl iakt- 

 taget och beskrifvet af P. Huber hos några arter 

 af slägtena Attelabus och Rhynchites. Dessa arters 

 honor inlägga sina ågg uti blad, som de hoprulla 

 i form af strutar, hvilka sedan skola innehålla lar- 

 vcriie och tjena dem till föda. Bladens hoprullande 

 sker på olika sätt af olika arter. T. ex. den lilla, 

 äfven i Sverige allmänna Rhynchites betula; 

 ("Attelabc fcmoral") afbiter bladet tvärtöfver, i en 

 dubbelt böjd linea, så att den afbitna delen endast 

 sammanhänger med den öfriga genom bladets mid- 

 telncrv; men äfven denna genombites till hälften, 

 för att ej hindra arbetet. Derefter börjar hon att 

 hoprulla det nära lösgjorda stycket, från det sma- 

 laste sidohörnet, hvilket lättast låter böja sig, så, 

 att bladets ofvansida kommer utåt; det motsiUta 



