247 



del skadad. Om man derföre antager att förnuftet 

 ligger hos djuret sjelf, så måste man tilltro det 

 nog kraft för att, utan föregående erfarenhet eller 

 försök, kunna uppfinna och utföra ett så konstigt 

 arbete, h vilket väl ej är rimligt. Vi tvingas här 

 att betrakta djuret såsom blotta organet för ett vida 

 högre förnuft. 



Af Insekternes yttre sinnesorganer har blott Lukt- 



or^äD- 



ögat varit med säkerhet kändt. Om sätet för de ° 

 Öfriga sinnena har man nästan blott gissningsvis 

 antagit att luktsinnet skulle finnas i Antennerna 

 eller i inijåtiijen till and-hålen. Den sednare me- 

 ningen stödde sig blott på en lös förmodan och 

 synes ej vinna bekräftelse genom försök, hvaremot 

 den förra tyckes hafva allt för sig, och ett par ex- 

 periment, som Le Febvre anställt med bi och ge- 

 tingar, visa med tcmlig evidens att luktsinnets or- 

 gan iios dessa djur Hgger i den mjukare huden i 

 antenn-spetsarne. Han iakttog nemligen antenner- 

 nes rörelse mot upplöst socker hvaraf biet ville äta, 

 samt att det genom antennerna märkte och hin- 

 drade annalkandet af en i ether doppad nål, men 

 ej af diverse luktlösa kroppar. Genom stympning 

 af antennerna fann han att luktsinnet alldeles för- 

 stördes med sista antennleden, och slutar deraf att 

 denna ensam innehåller luktorganet. (Ann. Soc. Ent. 

 1838, p. 395. — Ann. Se. Nat. XI, p. 191). Här- 

 vid får jag anmärka, att ett ganska vanligt feno- 

 men, sedan många år tillbaka, hos mig stadgat öf- 

 vertygelscn, att luktsinnet hos Scaraba;i har sitt säte 

 i den lamellösa antennklubban. Man ser dem nem- 

 ligen, isynnerhet i skog eller under fuktig väderlek 

 om sommaren, Hvga efter lukten af ny spillning, 

 slå ned ett lilet stycke derifrån, samt med upp- 

 sträckta antenner och utspärrade antenn-lameller 



