248 



gå rakt till stället. Vid alla andra tillfallen hålla 

 de antennklubban hopslagen och nedböjd. 

 Höiselor- Antennerna halva redan förr varit ansedda 



för alt innehålla hörselorganet 5 nu tror Clarke 

 sig med säkerhet kunna upjjgifva, att detta sinne 

 har sitt säte uti deras basis. Han anmärkte nem- 

 ligen att Carabus nemoralis satt under stenar lik- 

 som lyssnande efter rörelse i granskapet, samt att 

 den på samma sätt tycktes lyssna öfver daggmaskar- 

 nas hål. Ledd häraf företog han sig att undersöka 

 dess antenner, och fann, att sjelfva roten af an- 

 tennen, som utgör ledknappen fördess rörelse mot 

 hufvudet har, på undre sidan, en stor rund öpp- 

 ning som tillslutes af ett lock, eller rättare eu 

 hinna. Denna öppning anser han vara insektens 

 öra. Den synes ganska tydligt hos Carabi. Man 

 ihåffkomme att ett liknande ororan i antennroten 

 af de högre Crustacecrne blifvit ansedt för hörsel- 

 organ. Clarke anmärker vidare alt scapus eller 

 första antennleden hos Carabus nemoralis har, of- 

 vanför spetsen, ett borst, sittande i en betydlig för- 

 djupning, och att spetsen af sista leden har en li- 

 ten mjuk fläck. (Cliarlesw. Mag. 1838, p. 47'2. — 

 Fror. IN. Not. IX. 1). 

 Fiilgoras Man antog förr, efter uppgift af D:lle Me- 



^*^"*'riana, som leste i Sydamerika för alt armaja dess 

 insekter, att Fulgora spridde ett starkt sken från 

 den besynnerligt ixtdragna eller uppblåsta pannan; 

 men sedan nyare resande bestämdt förnekat san- 

 ningen häraf, har man allmänt börjat anse Meri- 

 anas uppgift såsom grundad på ett misstag. Emel- 

 lertid bekräftas den fullkomligt af Vesmaél, som 

 anförer nya iakttagelser, att Fulgora om nallen ger 

 ett ganska starkt ljussken genom nämde del. (Ann. 

 Soc. Ent. 1837, Bullel, p. LXVII. — Institut N:o 

 218). Då man har flera välkända exempel på ljus- 

 fenomen hos insekter (t. ex. hela slägtet Lam- 



