309 



delning af d;igrjäiil;inic, som Dalman bekantgjor- 

 tle i Vetenskaps Akatlemicns handlingar 1816, ej 

 blifvit upptagen och vidare utbildad, eliurii den är 

 ojemföriigt naturenligare och l)ältre karakteriserad 

 än alla de nyare föisuken i samma väg. Han af- 

 skiljer nemligen sina Zephyri, Latieilles och de 

 nyares Polyommati, Lycaenae <Scc. , såsom en afdel- 

 niiig af de egentliga dagijärilarne, mellan Hesperia 

 och de öfrigc, karakteriserad genom sina transver- 

 sella, af en hvit kant omgifna ögon, små klor m. 

 m.; och likväl inpassas de ännu af Lepidopterolo- 

 gerna, på ett naturvidrigt sätt, mellan de så kallade te- 

 trapoda och hexapoda. — Det har blifvit brukligt att 

 karakterisera Lcpidopler-afdelningarna efter larverna. 

 Réaumur var den som började härmed, då han, 

 vid fjärilarnes klassifikation, i sina mästerliga Me- 

 moires , yttrar, att djuren böra klassificeras efter det 

 tillstånd under hvilket de äro verksammast samt 

 mest synas och således Ui'o lättast alt insamla. Det 

 kan ej i ringaste mån nedsätta den beundran vi 

 äro skyldige den utmärkte forskaren, att vi hvar- 

 ken kunna bifalla början eller slutet af denna snl.% 

 som yttrades redan före den Linnéiska perioden, 

 men vi måste erkänna, att kunskapen om Lepido- 

 pterlarvernes yttre former ganska föga vunnit sedan 

 hans tid. Författarne till den bekanta PFietier 

 /^erze/cÄ/z/j-j följde Réau murs åsigt, och detta arbete 

 har legat till grund för de llcste följande. IMan 

 har sagt sig henita karaktcrcr af larvernc, ehuru 

 blolt ett ringare antal af dem varit bekanta, och 

 dessa karaklerer liafva ganska nära liknat dem, 

 som blifvit tagne af imagines, deruti, att de in- 

 skränkt sig till färgen, hårigheten o. d., samt varit 

 sadane, atl de dels passat på slägfen och afdeln in- 

 går, som do ej skulle innclalla, dels ej passat på 

 mänga af dem, som de ufgåfvos lör att dt'(inici'.i. 



