348 



C. Cruslacccr. 



Öfver Crustaccernes geografiska utbredning 

 lemnav Milne Edvards en öfversigt i Ann. Se. 

 Nat. X, 1838, p. 129. Det är isynnerhet de stör- 

 rearterna, Decapoda, som han alhandlar, och med 

 afseende pä dessa angilVer han följande 14 natur- 

 liga regioner : 



l:o Skandinaviska regionen, är fattig pä arter 

 af hrachyura; utmärkes af Llthodes arctica, Hyas 

 aranea, Nephrops (Astac. norveg.), Idotea Entomon 

 och en stor mängd af allmänna Hummern, 

 2:o Celtiska regionen, frän Nordsjön och Eng- 

 land till Portugal j sträcker sig kanhända ända till 

 Island. Ar rikare pä hracliyura^ utmärker sig ge- 

 nom talrikheten af Oxyrhynchi och Portiini, men 

 har fä egna arter, hvilka ej förekomma i de tvä 

 närgränsande regionerna. 



3:o Medelhafs regionen har större delen af ar- 

 ter gemensamme med den sistnämda regionen, och 

 dessutom flera utmärkta egna, t. ex. Lupa hastata, 

 Lissa guttata, m. fl. 



4;o Canariska öarne antagas blott med ovisshet 

 säsom centrum för en egen region. 

 5:o Senegal och Congo äro föga kända, men 

 derifrän har man flera egna och utmärkta former, 

 t. ex. slägtet Sesai-ma. 



6:o Afrikas östra kustj föga känd utom vid 

 trakten af Isle de France; är utmärkt af en mängd 

 lätt igenkänneliga arter, t. ex. Stciiocinops cervi- 

 cornis, flera arter Xantho , talrika Ocypodee , Gela- 

 simi o. s. v. 



7:o Indiska regionen, ända till Nya Guinea, 

 är rikast pä crustacea af alla kända vcrldslrakter, 



