403 



de 2 bakre ambulacra, och är tydligen olik de öf- 

 riga fyra. Hos Asterias ligger den lilla, eget bil- 

 dade areola, som af sina tätt intryckta buktiga II-' 

 nier fatt namn af Mceandrin, mellan roten af de 

 2 bakre armarne, midt emot den främre armen, 

 liksom den nyssnämda äggöppningen lios Echini 

 liofCfer i förhållande till ambulacra. — Särdeles 

 interessant är det, att de areolas, som bilda den 

 härda delen af skalet, ej ursprungligen ligga i 

 tvär-rader, utan uppkomma kring mun och anus 

 i en spirallinea, samt först under sin vidare utveck- 

 ling liksom tvingas af hvarandra, att ordna sig i 

 transversella rader. Analoglen med läget för växter- 

 nes blad och knoppar är här högst märklig. Af 

 det nämda synes att stråldjurens bildning ej är 

 typice eller ursprungligen kransformig, och alt de 

 böra karakteriseras säsom djur, hvllka äga en ten- 

 dens till hrans-bildning. Strax nedanför kommer 

 deras metamorphos att nämnas, som än tydligare 

 bevisar, att de äro symmetriska, men så länge vi 

 ej äga någon bättre karakter för stråldjurs-klasserne 

 än den som hemtas af deras kransform, böra vi 

 dock anse för en lycka, att hafva den, såsom en 

 stödpunkt för öfversigtcn af de lägsta formerna af 

 djuiriket. Dessa former, som af Cuvier samman- 

 fattades under namn af stråldjur, synas föröfrigt äga 

 sa föga typisk likhet sinsemellan , att de utan tvifvel 

 då de blifva bättre kända, komma att på helt an- 

 nat sätt än nu, fördelas och inrangeras i djur- 

 rik<!t, liksom händelsen var med Linnés klass f^er- 

 mex , under hvilka mänga, sedan hans tid utredda, 

 högst olikartade former, sammanfördes. Echinoder- 

 merne synas särskilt äga en ganska stor analogi 

 med de egentliga Musliarna, till hvilka de alla af 

 Oken hänföras. Agassiz ditförer blott en del af 

 de fullösa IIolothuriu>, ncmligcn SiphuncuU och Tha- 



