411 



nyss förut af Eh renberg omtalade, nykläckta 

 ungarna äro nästan cylindriska, åt framändan tjoc- 

 kare, och tätt beklädde af flimmertrådar eller vi- 

 brerande cilier. De fästa sig under bladen af La- 

 minarier med den smalare ändan, liafva då en 

 munöppning i tjockare ändan, som kan cylindriskt 

 utskjutas och öppnas till nära kroppens vidd, samt 

 deromkring 20 — 30 långa trådlika, ej fullkomligt 

 indragliga tentakler, och likna således en polyp. 

 Sedan får kroppen tvärfällor, som bli djupare, tills 

 den är fördeldt i många (ända till 14) tvärskifvor, 

 som blifva flikiga i kanten. Den concava sidan är 

 vänd uppåt, och den understa är med convexa si- 

 dan fastsif tände genom en liten stjelk. Slutligen 

 aflösas de från hvarandra och simma fria omkring. 

 Särs har nu följt ett sådant djurs utveckling ända 

 till den utbildade formen af Medusa aurita, enligt 

 ett meddelande i Wiegm. Archiv 1837, p. 406, 

 och i Ann. Se. Nat. vol. VII, 1837, p. 248. Det 

 är märkvärdigt att finna ett fortplantningssätt, som 

 alltid sker, både genom ägg och genom delning 

 till fria, af hvarandra oberoende individer. Hos 

 Cyrtceis 8 punctata har han funnit en utveckling 

 genom knoppar, liksom hos Hydra. 



D:r Siebold i Dantzig upptäckte år 1836 att Skilda 

 Medusa aurita har könen åtskilde på olika indi- ägg." 

 viduer, och beskref i korthet äggets utseende från 

 dess första outvecklade stadium, till dess ungen 

 börjar simma fritt omkring. Ytterligare framställning 

 häraf har lian gjort i sitt, pag. 15 nämda arbete, 

 Beyträge &c. Agget innehåller, före utvecklingens 

 början, samma vcsicula Purhinji och fro fläck , 

 som mcuniskans ägg. Hannarnes testiklar äro till 

 det vttrc lullkomliirt lika honornas äirffsfockar, och 

 skilja sig blott genom innehållet, som är små af-» 

 långa kapblcr, fyllde af spermalozoer, hvilkas rö- 



